Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник АТ Акціонерно комерційний Банк «Львів» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позову зазначається, що 12.09.2022 між АТ Акціонерно комерційний Банк «Львів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №17285/112/2022, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 21\~000 грн. з процентною ставкою 34% та умовою повернення в термін до 11.03.2023. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим, станом на 18.12.2023 утворилася заборгованість у розмірі 17\~457,91 грн., яку і просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. ІІ.\~Заяви,\~клопотання та\~інші процесуальні\~дії у\~справі 06.02.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 01.04.2024 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 12.09.2022 між АТ Акціонерно комерційний Банк «Львів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №17285/112/2022, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в розмірі 21 000 грн. з умовою повернення в термін до 11.03.2023. Видача кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] (п.1.4 Договору). Згідно п. 3.2 Договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку у період з 12.09.2022 по дату повернення кредиту в розмірі 64% річних (а.с.5-7). Згідно Додатку №1 до Кредитного договору №17285/112/2022, сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 24\~736,86 грн., з яких 21000 грн. сума кредиту за договором та 3736,86 грн. проценти за користування кредитом (а.с.8-9). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.10-11). АТ Акціонерно комерційний Банк «Львів» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а саме перерахував [PERSON] кошти у розмірі 21000 грн. на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним ордером №427298 від 12.09.2022 (а.с.12). З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та здійснював погашення заборгованості (а.с.18-21). Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 18.12.2023 року вбачається наявність заборгованості по договору №17285/112/2022 від 12.09.2022 в сумі 17\~457,91 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14\~408,15 грн. та заборгованість за процентами 3\~049,76 грн. (а.с.4). [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов`язання, що підтверджується листом від 17.03.2023 та списком згуртованих відправлень. Однак така відповідачем виконана не була (а.с.13-15). \~IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 536 ЦК за\~користування чужими\~грошовими коштами\~боржник зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно з ч. 2ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що між сторонами виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 12.09.2022 Кредитного договору. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. [PERSON] був повідомлений\~про умови,\~правила та\~відсотки банку,\~однак не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і банк вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Наданий позивачем\~розрахунок відповідає\~строку дії\~договору та\~загальній вартості\~кредиту. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved