Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 вересня 1985 року він одружився з відповідачкою [PERSON] . Шлюб було зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 42. Від шлюбу з відповідачкою сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - питання про місце проживання дітей буде вирішуватись в іншому цивільному порядку. Одруження виявилось невдалим. Через несумісність характерів, виникали сварки, проживши так, через деякий час сторони зовсім втратили повагу один до одного. Відповідачка вчиняє безпідставні сварки, на гіпотетичне судження позивача зраджує подружній вірності - неодноразово ним вона була викрита в спілкуванні з іншими чоловіками, але позивач заради дітей вимушений був прощати, поки, в вересні місяці 2023 року, відповідачка позивача разом з старшою донькою не вигнала з належного їй будинку. За останні два роки спільного проживання сім`я повністю розпалась. Відповідачка припинила приймати участь у веденні домашнього господарства, уникала всіх господарських справ по дому, під час з`ясування такої форми поведінки вона повідомляла, що її ні позивач, ні діти не цікавлять, і щоб він проживав як хоче, а її не чіпав, вона також буде проживати на власний розсуд. На протязі вказаного періоду відповідачка залишала помешкання в нічний час та не повідомляла ні позивачу, ні дітям куди вона направлялась. Це відбувалось неодноразово, поверталась вона додому вранці та лягала відпочивати, при цьому відмовлялась, щось пояснювати, а також ігнорувала зауваження позивача з цього приводу. З вересня 2023 року, позивач та відповідачка, взагалі припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача, інтересам дітей та він переконаний інтересам самої відповідачки, оскільки вона неодноразово на протязі останнього року повідомляла, що припинить з позивачем шлюбні стосунки. На сьогоднішній день сама старша дитина - [PERSON] , 28.11.2013 проживає разом з позивачем по вказаній у позовній заяві адресі. Дитину, яка проживає з позивачем він самостійно утримує та виховує, крім того він передає відповідачці кошти на утримання самої меншої дитини, а також купує ліки, продукти харчування, речі тощо (передає все це через її батька, оскільки вона категорично уникає будь-якого спілкування з ним). Позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачкою та стягнути з останньої понесені судові витрати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про неможливість явки в судове засідання, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Просив не надавати строк на примирення. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про неможливість явки в судове засідання, просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просила не надавати строк на примирення. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка позов визнала в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 10 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 42 /а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.10, 11/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved