Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики від 02 березня 2020 року, в загальній сумі 40 359,23 грн., з яких: борг за договором позики у розмірі 39 802 грн., 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 238,81 грн. та інфляційні втрати у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 318,42 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики. За умовами пункту 1.2. зазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняла у власність 39 802 грн. Пунктом 1.1 договору позики передбачено обов`язок відповідача повернути позивачу таку ж суму грошових коштів (суму позики). Пунктом 2.1 договору позики передбачено, що позика надається строком до 28 травня 2023 року. Факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджується розпискою написаною нею в момент передачі суми позики. При цьому, в порушення зобов`язань, відповідач ухиляється від виконання боргових обов`язків та не відповідає на усні та письмові претензії щодо добровільної оплати боргу. А відтак позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв, та відзиву на позов не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом установлено, що 02 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами пункту 1.2 якого позикодавець передав на умовах цього договору у власність позичальника грошові кошти в сумі 39 802 грн. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позика надається строком до\~ 28 травня 2023 року (пункт 2.1 договору позики). Отримання відповідачем зазначених коштів також підтверджується власноручно написаною розпискою, відповідно до якої [PERSON] засвідчила, отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 39 802 грн. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України). Оскільки отримання коштів відповідачем за договором позики, підтверджено розпискою та відповідач належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань, кошти не повернула, за таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики такими, що заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. А тому, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України та інфляційні втрати у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснює розподіл судових витрат. У зв`язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved