Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ позивач отримав 10.02.2024 та ознайомившись із його змістом вважає, що судом при його винесенні не були враховані суттєві обставини. Так, на даний час матеріальний стан позивача та стан його здоров`я не дають йому можливість сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі. Зокрема, позивач крім сина, має на утриманні також свого батька [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач постійно хворіє, йому поставлено діагноз остеохондроз грудного та попереково-крижового відділу хребта, стабільна стенокардія напруги ІІ ФК, атеросклеротичний міокардіосклероз, коронаросклероз, СН І, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце 2 ст., РССУ- високий. При цьому позивач не працює, здійснює догляд за батьком та проходить лікування. Вказане, на думку позивача, свідчить про його низький матеріальний стан, що є підставами для зменшення розміру аліментів. За таких підстав позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/8 частину з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.02.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та надано строк для подання відзиву. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.04.2024 вирішено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.05.2024. 30.05.2024 позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Частина 1 ст. 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2005, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.05.2023 (а.с. 14). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Судовим наказом, виданим Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 29 січня 2024 року присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач,\~обґрунтовуючи даний\~позов,\~посилається на\~те,\~що судом\~при винесенні\~вказаного судового\~наказу не\~були враховані\~наступні обставини,\~зокрема перебування\~на утриманні\~позивача його\~непрацездатного батька,\~стан здоров`я\~позивача та\~потребу в\~лікуванні,а тому розмір аліментів, встановлений вказаним судовим наказом, є для позивача надмірним та обтяжливим. Так, суд встановив, що відповідно до копії довідки № 05-259 від 27.10.2023, виданої Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] входять: батько [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Згідно копії довідки № 05-260 від 27.10.2023, виданої Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , та фактично здійснює за ним догляд (а.с. 24). Батько позивача [PERSON] , [INFO] , згідно висновку ЛКК за станом здоров`я не здатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією рішення ЛКК № 311 КНП «Могилів-Подільський міський Центр ПМСД» від 17.02.2023 (а.с. 21). Згідно копії рішення від 04.12.2023 про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі [PERSON] призначену виплати компенсації у зв`язку з здійсненням ним догляду за [PERSON] (а.с. 22). Розмір вказаної компенсації становить 417,90 грн., що підтверджується випискою про зарахування коштів на банківську картку позивача (а.с. 34). Також позивачем до матеріалів справи долучено копію довідки ТОВ «Медична зірка» про перебування позивача на амбулаторному лікуванні та копію виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, з яких вбачається, що позивачу встановлено захворювання остеохондроз грудного та попереково-крижового відділу хребта, стабільна стенокардія напруги ІІ ФК, атеросклеротичний міокардіосклероз, коронаросклероз, СН І, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце 2 ст., РССУ- високий (а.с. 25, 26). Крім того позивачем на підтвердження витрат на лікування додано квитанції про сплату коштів на придбання ліків (а.с. 27-33). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що на його утриманні перебуває батько, який потребує догляду, а також погіршення стану здоров`я позивача, що свідчить про те, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим наказом від 29 січня 2024 року є для нього надмірним. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~183\~ЦПК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, законодавцем встановлений мінімальний гарантований безспірний розмір частки від заробітку (доходу) аліментів, що сплачується на одну дитину - 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стан здоров`я позивача та перебування на його утриманні непрацездатного батька впливає на матеріальний стан платника аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо викладених обставин. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, на 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав відповідача та неповнолітньої дитини. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Оскільки позивач не наполягає на стягнення судових витрат із відповідача, то судові витрати по справі суд вирішив залишити за позивачем.

Outcome: approved