Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 500824761 від 05.12.2019 у розмірі 118657,49 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 12.01.2024 року було позов задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 05.12.2019 року у розмірі 118 657 гривень, судовий збір в розмірі 2273 гривні, витрати на правничу допомогу у сумі 3000 гривень. Проте, ухвалою суду від 30.04.2024 року заяву [PERSON] подану в його інтересах представником адвокатом Мартинюк М.Р. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 12.01.2024 року по справі № 735/1282/23 скасовано, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Мартинюк М.Р. будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засіданні не з`явились. Відповідач подав відзив на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надана до суду представником позивача публічна пропозиція, заява Договір про приєднання до договору банківського обслуговування містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Публічна пропозиція не підтверджує, що саме із вказаною пропозицією був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву Договір. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, які підтверджують існування спірних правовідносин, не надано розрахунку за договором. Крім, того подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, просить зменшити витрати з 25000 грн. до 3000 грн, оскільки розмір гонорару визначений позивачем є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Представник позивача надав відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити повністю враховуючи, що відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах викладених у Публічній пропозиції та додатках до договору на укладення сторонами кредитного Договору. Отже, підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація передбачена вимогами чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 грудня 2019 року між [PERSON] та АТ "Альфа-банк" шляхом підписання Оферти на укладення Угоди про надання кредиту № 500824761 укладено кредитний договір відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 72 468,66 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 06.12.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 23%. Згідно меморіального ордеру № 678216 від 06.12.2019 року, АТ «Альфа банк» надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 72 468,66 грн за договором № 500824761 укладеного між сторонами 05.12.2019 року. 17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено договір факторингу № 2, у відповідності до умов якого ПАТ «Альфа-банк» відступило право грошової вимоги зокрема і кредитному договору, боржником якого є [PERSON] . 18 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/21 відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» відступило право грошової вимоги до боржника [PERSON] , в свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги, у т.ч. за кредитним договором № 500824761 від 05.12.2019 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач починаючи з 06.01.2020 року частково погашав суму кредиту, що свідчить про укладення кредитного Договору між сторонами та визнання його відповідачем, проте внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі виникла заборгованість, яка станом на 19.10.2023 року становить 118657,49 грн. з яких: 71052,39 грн. заборгованість за кредитом; 47605,10 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 11). Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунок підтверджує існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором до позивача по справі. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 гривень. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02січня 2023 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 44), копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну (а.с. 45), платіжну інструкцію № 383040001 від 04 серпня 2023 року (а.с. 46), копію заявки на надання юридичної допомоги № 103 від 28 липня 2023 року на загальну суму 25000,00 грн. (а.с. 48), Акт про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 року (а.с. 48). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, у постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено правові висновки, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,можливе тільки на підставі клопотання іншої сторони в разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом і часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial