Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 45587,60 гривень за кредитним договором № HAE1RX00880020 від 08.08.2006 р., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2766,71 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2007 р. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . Позивачем 21.08.2023 р. направлена претензія кредитора до Першої харківської державної нотаріальної контори, та 21.09.2023 р. отримана відповідь. Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 06.12.2023 р. до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 45587,60 гривень, яка складається з наступного: 2766.72 гривень - заборгованість за кредитом; 40883,12 гривень - заборгованість за відсотками; 554,40 гривень - заборгованість з комісії; 1383,36 гривень - заборгованість з пені. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 04.06.2024 р. призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 08.08.2006 р. [PERSON] уклала договір № НАЕ1RX00880020 та отримала кредит у розмірі 2\~766, 71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2007 р. /а.с.16-18/. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З актового запису про смерть № 4976 від 11.04.2012 р. вбачається, що [PERSON] [INFO] померла /а.с.33-34/. Станом на 11.04.2012 р., тобто на дату смерті [PERSON] , заборгованість перед банком за кредитним договором № НАЕ1RX00880020 від 08.08.2006 року становить 45\~587, 60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2\~766, 72 грн., заборгованості за відсотками 40\~883, 12 грн., заборгованості з комісії 554, 40 грн., заборгованості з пені 1\~383, 36 грн /а.с.12-15/. 02.08.2023 р. за вих. № 6080LFZA0Н29 АТ КБ «ПриватБанк» направив до Першої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України /а.с. 40-41/. З листа завідувача Першої Харківської державної нотаріальної контори від 08.09.2023 р. № 1847/02-14 вбачається, що у разі звернення до нотаріальної контори спадкоємців [PERSON] при видачі свідоцтва про право на спадщину їм буде доведено до відома про наявність претензії з боку банку /а.с. 42/. Відповідач [PERSON] станом на 05.01.2024 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова /а.с.66/. 06.12.2023 р. за вих. № 60808LFZA0Н29 АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідача лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість померлої [PERSON] за договором № НАЕ1RX00880020 від 08.08.2006 року /а.с.44/. Статтею 13\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно зі ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Проте, зазначені вище норми підлягали б застосуванню, за умови, що відповідач є спадкоємцем боржника. У даній справі позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] . Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 489/2924/16-ц. Крім того, реєстрація відповідача [PERSON] та [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем померлої [PERSON] . Отже, проживання будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст.\~76-80\~ЦПК України на підтвердження позовних вимог, позивачем не надано. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 45587,60 гривень за кредитним договором № HAE1RX00880020 від 08.08.2006 р., оскільки ним не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed