Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~24 жовтня 2023 року за підсудністю з Полтавського районного суду Полтавської області до Кобеляцького районного суду надійшов позов [PERSON] , представник позивача адвокат Мальцев Вадим Петрович, до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Кобеляцької міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Рустамяна Едуарда Тіграновича, державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Кіт Оксани Дмитрівни про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позивач\~ прохав суд витребувати у Кобеляцької міської ради земельну ділянку, яка розташована на території Лебединської сільської ради Полтавського району Полтавської області з чужого незаконного володіння. 25 жовтня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження\~ й призначено її розгляд у підготовче засідання на 16.11.2023, яке в подальшому неодноразово відкладалося за клопотаннями сторін. 14.11.2023 від відповідача Головного управління Держгеокадастру\~ Полтавській області надійшов відзив на позов. 26 березня 2024 року позивач та його представник в підготовчому засіданні не заперечували проти\~ закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру Полтавській області Бегма Ольга Вікторівна прохала розгляд справи відкласти через тимчасову непрацездатність представника [PERSON] . Оскільки всі підготовчі дії у справі виконані, спір не може бути вирішено в підготовчому засіданні, то ухвалою суду від 26.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.05.2024, яке було в подальшому відкладено на 28.05.2024.\~\~\~\~ Представник позивача\~ адвокат Мальцев В. П. позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Бегма О. В. в судовому засіданні посилаючись на відзив\~ відповідача від 14.11.2023 зазначила, що позивачем подано недостатньо доказів для ідентифікації переданої земельної ділянки, відповідно до Наказу «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 14.12.2020 № 44-ОТГ Головного управління, в частині прийнятого рішення стосовно передачі в комунальну власність земельної ділянки кадастровий номер 5321883200:00:008:0039 та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020. Також вказала, що відомості про Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ПЛ № 033995 від 02.03.2000 в Головному управлінні відсутні. До повноважень державних кадастрових реєстраторів здійснювати заміри, виїзди та проводити ідентифікацію земельної ділянки на місці не входить. Також вказувала, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права. Тому прохала в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Кобеляцької міської ради в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.95). Інші учасники процесу до суду не з`являлися, жодних клопотань, пояснень, заперечень до суду не надавали. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та зміст\~ спірних правовідносин. Позивач [PERSON] стверджує, що є власником земельної ділянки відповідно до Державного Акту на право приватної власності на землю ІV-ПЛ № 033995, виданого на підставі рішення виконкому Кіровської сільської ради від 22.10.1999. Акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15 від 02.03.2000. Земельна ділянка загальною площею 10,5 га\~\~ з\~ кадастровим номером 5321883200:00:008:0039. 18.04.2023 позивач звернувся до виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області з заявою щодо проведення державної реєстрації права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 21.04.2023 за № 67286576 державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] розглянуто заяву від 18.04.2023 за реєстраційним номером 54951572, та прийнято рішення відмовити у проведенні реєстраційних дій із посиланням на те, що подані документи не дають змоги встановити факт набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме не можливо встановити власника земельної ділянки. Позивач категорично не згоден з таким рішенням, вважає, що воно необґрунтоване та таке, що суперечить дійсним обставинам справи та чинному законодавству. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють\~\~\~\~\~ небезпеку\~\~\~\~\~\~\~ порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого\~\~\~\~ самоврядування;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд вважає, що вимога позивача щодо скасування наказу «Про передачу земельних ділянок державної власності комунальну власність» від 14.12.2020 № 44-ОТГ Головного управління, в частині прийнятого рішення стосовно передачі в комунальну власність земельної ділянки кадастровий номер 5321883200:00:008:0039, скасування акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020 є неефективною, оскільки обрано неналежний спосіб захисту права. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у спорах про витребування земельної ділянки вимоги про визнання наказів ГУ Держземагенства незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою; така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Водночас позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на\~ які вони спрямовані ( справа № 922/614/19). Подібні за змістом висновки сформульовано Великою Палатою Верховного\~\~\~\~ Суду,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ зокрема, у\~\~\~\~\~ постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ (№ 14-208цс18),\~\~\~\~\~\~\~\~ від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 22.01.2020\~\~\~\~ у\~\~\~\~\~\~ справі № 910/1809/18\~\~ (провадження № 12-148гс19) щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав. Відповідно до п.2 Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого\~\~\~\~ листом\~\~\~\~\~\~\~ Держкомзему\~\~\~\~\~\~\~ України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205 землі сільськогосподарського призначення: - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - для ведення селянського (фермерського) господарства. Як вбачається з поданих позивачем документів цільове призначення використання земель було змінено. Згідно з наданим Державним актом на право постійного користування ІV-ПЛ № 002708 від 25.02.1997 землі надано для ведення селянського (фермерського) господарства, а\~ відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ПЛ № 033995 від 02.03.2000 землі надано для товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020 цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер 5321883200:00:008:0039 для ведення фермерського господарства. В порядку ст. 29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ ( у редакції від 01.12.2020)\~ Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 6 порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 за № 1051 в редакції від 20.10.2020 до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів\~\~ (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в містах Києві та Севастополі) належать: 1) внесення до Державного земельного кадастру: геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них), індексної кадастрової карти кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць (змін до неї) та відомостей про кадастрове зонування земель в межах території України (змін до них); відомостей (змін до них) або надання відмови у їх внесенні про: - землі в межах державного кордону, території адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва і Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах); - обмеження у використанні земель; - земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення, районів у мм. Києві і Севастополі, а також міст, селищ, сіл, розташованих у їх межах; - інші об`єкти Державного земельного кадастру, розташовані за межами адміністративно-територіальних одиниць; 2) здійснення реєстрації: заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про державну реєстрацію земельної ділянки; заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про межі частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; повідомлень про виявлення технічної помилки фізичною або юридичною особою; заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру; повідомлень про виявлення фізичною або юридичною особою помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; заяв про надання відомостей з Державного земельного кадастру; 3) здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; 4) формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання; 5) присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; 6) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства; 7) узагальнення відомостей щодо кількості та якості земель в межах державного кордону, територій адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва і Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах) за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 8) надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону; 9) виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту; 10) оприлюднення за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на офіційному веб-сайті Держгеокадастру відомостей щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту; 11) надання та отримання інформації про об`єкти Державного земельного кадастру в порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами; 12) проведення стажування адміністраторів центрів надання адміністративних послуг та уповноважених посадових осіб виконавчих органів органів місцевого самоврядування та надання їм довідки про результати стажування. Суд вважає, що позивачем дійсно подано недостатньо доказів для ідентифікації переданої земельної ділянки, відповідно до Наказу «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 14.12.2020 № 44-ОТГ Головного управління, в частині прийнятого рішення стосовно передачі в комунальну власність земельної ділянки кадастровий номер 5321883200:00:008:0039 та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19 дійшла висновку, що обрання неналежного способу захисту порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Позивач називає свій позов "віндикативним", саме про витребування майна з чужого незаконного володіння. Поняття «віндикація» (лат. «vindicatio» від «vindico») це претензія, вимога, позов, відновлення, звільнення від чийогось панування. Віндикаційний позов - вимога не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна (ст.387 ЦК України). Під час судового розгляду позивач та його представник наполягали, що саме Кобеляцька міська рада Полтавської області\~ заволоділа майном - земельною ділянкою Позивача, що суперечить фактичним обставинам справи. Наразі саме орган місцевого самоврядування уповноважений розпоряджатися землями\~ територіальної громади. Суд дійшов висновку, що в\~ задоволенні позову [PERSON] , представник позивача адвокат Мальцев Вадим Петрович, до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Кобеляцької міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Рустамяна Едуарда Тіграновича, державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Кіт Оксани Дмитрівни про витребування майна з чужого незаконного володіння \~ треба відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задовленні позову відмовлено, то витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed