Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і його розподіл, припинення права власності на частку цього майна шляхом її компенсації. Свої вимоги мотивує тим, що 17.10.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.08.2022 року шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу В 2016 році ми розпочали будівництво нового будинку на земельній ділянці площею 0,25 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7324589500:01:002:0271, купили будівельні матеріали та провели будівельні роботи, а саме : залили фундамент, збудували стіни, перегородки, залили перекриття та\~облаштували дах. Крім того, за час проживання в шлюбі за спільні кошти подружжя придбали в 2017 році автомобіль марки Mercedes-Benz ML 270, зеленого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрували на відповідача. У звязку з цим, позивач просить про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і його розподіл, припинення права власності на частку цього майна шляхом її компенсації,. Представник позивача [PERSON] , надав суду заяву в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , надав суду заяву в якій просив розглянути\~справу без\~їх участі позовні вимоги не визнав повністю, в їх задоволенні просив відмовити, з підстав наведених в письмових поясненнях, які надав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч.1, 3ст. 368ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у правівласності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 1\~ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.1997 року .(а.с.10). Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.08.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №283987388 від 10.11.2021 року (а.с. 11) відповідач є власником земельної ділянки. Згідно інформації Чернівецького відділення Київського НДІСЕ був наданий висновок №17/22-29 в якому зазначено, що відсоток готовності об`єкта незавершеного бідівництва, що розташований в [ADDRESS] становить 49%. Об`єкта незавершеного бідівництва, що розташований в [ADDRESS] складається із фундамента, стіни, перегородки, перекриття, даху та покрівлі. Ринкова вартість будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, які були застосованім при зведенні об`єкта незавершеного будівництва, що розташований в [ADDRESS] становить 14000000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень. За час проживання в шлюбі за спільні кошти подружжя придбали в 2017 році автомобіль марки Mercedes-Benz ML 270, зеленого кольору, державний номерний знак\~ [NUMBER] ,\~який зареєстрували\~на відповідача. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Згідно з ч. 1\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За загальним правилом\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався. Згідно ч. 1 ст.\~76, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не може покласти в основу рішення докази відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог з приводу того, що його позивач виїхала в 2009 році до Ітатії задля фінансування будівництва, та те що позивач не надав допустимі докази дощо наявностці спору щодо автомобіля, оскільки він був придбаний за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки збудований за спільні кошти сторін під час їх перебування у шлюбі. Крім того,відповідно доп.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71СК\~ щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК\~за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За вказаних обставин за позивачем слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і його розподіл, припинення права власності на частку цього майна шляхом її компенсації. На підставі викладеного, ст.ст.\~60,\~61,\~69,\~70 СК України,\~ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved