Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 31.08.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивачка\~зазначила,\~що вона\~перебуває у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~з 06.10.2016\~року,\~який був\~зареєстрований у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №1948, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Зазначила, що час на примирення призначати не потрібно, оскільки всі заходи для збереження шлюбу між сторонами було вжито. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали справи суддя отримала 01.09.2023 року. До суду 21.09.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 08.06.2001 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 22.09.2023 року. Ухвалою суду від 22.09.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 30.10.2023 року. 27.10.2023 року [PERSON] надав суду клопотання, в якому просив надати час на примирення строком на 6 місяців. У судове засідання призначене на 30.10.2024 року сторони не з`явилися, [PERSON] через канцелярію суду надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи та надати час для налагодження відносин з дружиною, оскільки дуже її кохає. Розгляд справи відкладено на 12.12.2023 року. У судове засідання призначене на 12.12.2023 року [PERSON] не з`явилася, на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 11.12.2024 року через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив розгляд справи відкласти. Розгляд справи відкладено на 31.01.2024 року. У судове засідання призначене на 31.01.2024 року сторони не з`явилися, [PERSON] на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами. Розгляд справи відкладено на 23.02.2024 року. У судове засідання призначене на 23.02.2024 року сторони не з`явилися, [PERSON] на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами. Розгляд справи відкладено на 01.04.2024 року. У судове засідання призначене на 01.04.2024 року сторони не з`явилися, [PERSON] на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами. Розгляд справи відкладено на 14.05.2024 року. У судове засідання призначене на 14.05.2024 року сторони не з`явилися, [PERSON] на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами. Розгляд справи відкладено на 29.05.2024 року. У судове засідання призначене на 29.05.2024 року [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява позивачки, в якій остання просить справу розглядати за її відсутністю. [PERSON] у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами. Проте, суд зазначає, що заява про відкладення розгляду справи [PERSON] надавалася неодноразово, будь-яких доказів поважності неявки до суду відповідачем не було надано, у зв`язку з чим суд вважає причину неявки відповідача неповажною, тому не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладання. При цьому суд враховує, що позивачка від позову не відмовилась. Крім того, останній відзив до позовної заяви також суду не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 03.04.2024 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №1948, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.8). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.09.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Лдесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №2100 (а.с.9). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Розгляд справи неодноразово відкладався за заявою відповідача через сімейні обставини, проте в позовній заяві позивачка наполягає на задоволенні позову, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. На час розгляду справи донька сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання доньки між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, суд неодноразово відкладав судове засідання, проте факту примирення не вбачається, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved