Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шептак Антоніна Іванівна звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON] , яка проживає разом із позивачкою. На час народження доньки відповідач був резидентом та мав дозвіл на роботу у королівстві Великої Британії з 11.02.2017 року до 11.02.2022 року. Позивачка 18 травня 2021 року звернулася до Служби із обслуговування справ про аліменти на дитину Королівства Великої Британії щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки та згідно листа служби мала з 10.06.2021 року наступні 12 місяців отримувати аліменти на доньку в розмірі 63,94 фунтів стерлінгів щотижня. Відповідач добровільно перераховував аліменти, востаннє 12.02.2021 року і станом на 19.05.2021 року має заборгованість у розмірі 2932,68 фунтів стерлінгів, що підтверджується Щорічним переглядом аліментів на дитину від 19.05.2021 року. Позивачка не працює, отримує соціальну допомогу та допомогу на дитину у розмірі 1909, 22 фунти стерлінги. Позивачка несе витрати у розмірі 2120 фунтів стерлінгів, з яких 200 фунтів стерлінгів - витрати на догляд за дитиною. Відтак просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 277, 07 фунтів стерлінгів, що еквівалентно 13 148, 08 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник - [PERSON] у судове засідання не з?явилися. Представник позивачки подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав відзив на позов, у якому позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 6000,00 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що малолітня [PERSON] є його донькою, яка народилася [INFO] під час його проживання у м.Лондон, Велика Британія. У кінці травня 2020 року вони з позивачкою перестали спільно проживати, але він продовжував приймати участь в утриманні доньки та надавав позивачці на утримання доньки кошти. У березні 2021 року у зв`язку із проблемами у працевлаштуванні, він повернувся до України та продовжував перераховувати позивачці кошти на утримання дитини із свого банківського рахунку на банківський рахунок позивачки, а інколи - на рахунок спеціального державного органу - Служби підтримки дітей. Останній платіж він здійснив в листопаді 2022 року. Згодом у позивачки змінився банківський рахунок. У грудні 2022 року він не зміг здійснити платіж на спеціальний рахунок, а 04.01.2023 року отримав повідомлення, що у нього немає відкритої справи на той момент, тобто стягнення аліментів із нього завершилось. Заявлену суму щомісячних аліментів у розмірі 13 148,08 грн він вважає такою, що не відповідає приписам національного законодавства України щодо валюти виконання зобов`язання, яка, за відсутності іншої домовленості між сторонами, має бути виражена у гривні; необґрунтовано великою та надмірною для нього. Також заявлений до стягнення розмір аліментів визначено не за законодавством України, а за законодавством Королівства Велика Британія уповноваженим органом цієї держави до 10.06.2022 року та з урахуванням недостовірної інформації про його перебування на території вказаної держави і отримання доходів. У зв`язку із наведеним, відповідач вважає, що розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку їх спільної дитини на даний час становить 6000 грн. на місяць. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, взявши до уваги заяви по суті справи, подані учасниками процесу, дослідивши подані докази по справі, встановив таке. Як вбачається із Акту про реєстрацію народжень та смертей від 1953 року серії BCD 805977 від 26.11.2019 року, дитина [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (відповідач [PERSON] ) та [PERSON] (позивачка). На час звернення сторони позивача із даним позовом до суду дитина сторін у справі є неповнолітньою. Неповнолітня дитина сторін по справі проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачем. Як вбачається із довідки про фінансовий стан позивачки від 29.12.2021 року, позивачка не працює. Із доходів отримує виплату (пенсія, пенсія по інвалідності, виплати на утримання, винагороди, щорічні виплати) у сумі 84,20 фунтів стерлінгів, а також допомогу по безробіттю у розмірі 1 825,02 фунта стерлінгів, що сумарно становить 1909,22 фунта стерлінгів щомісячно; позивачка несе витрати на утримання дитини у сумі 200 фунтів стерлінгів щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право». Статтею 67-1 вказаного Закону врегульовано питання колізійних норм у зобов`язаннях щодо утримання між батьками і дітьми. Згідно із частиною 2 зазначеної статті якщо особа, яка має право на утримання, звернулася з вимогою про утримання до суду в державі, в якій особа, яка зобов`язана надати утримання, має місце проживання, зобов`язання щодо утримання між батьками і дітьми визначаються правом держави суду. Отже, пред`явлений позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає розгляду за законодавством України. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону дитинства", дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), а згідно з ч. З ст. 11 цього закону батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 і) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; З2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Таким чином, викладена у позовній заяві вимога про стягнення аліментів у розмірі 277,07 фунтів стерлінгів не відповідає приписам національного законодавства України щодо валюти виконання зобов`язання, яка, за відсутності іншої домовленості між сторонами, має бути виражена у гривні. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд зазначає, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття. Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач визнає позовні вимоги частково та вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку їх спільної дитини аліментів в розмірі 6000,00 грн. на місяць. Суд констатує, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого у позові розміру витрат на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, відомості про хвороби відповідача відсутні, про інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні відповідача суду не повідомлено. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, враховуючи відсутність відомостей про утриманців відповідача, приймаючи до уваги, що відповідач є працездатною особою, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно. Вирішуючи питання, щодо дати початку стягнення аліментів, суд відзначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому аліменти мають бути стягнуті, починаючи з 22 грудня 2023 (день звернення до суду). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial