Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У січні 2023 року представник виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про визнання спадщини відумерлою. Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що після смерті померлих [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилась спадщина у вигляді житлового приміщення - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 2-х кімнатна, житловою площею 28,6 кв.м. Право власності на дане житлове приміщення зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.09.1997 року виконкомом Вишневої міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 30.09.1997 №62, зареєстрованого в БТІ 18.10.1997 року під реєстровим номером №49/115 в книзі 15. Заявник просив суд визнати житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] та [PERSON] та передати вказане приміщення , як відумерлу спадщину, у комунальну власність. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2023 року було відкрито провадження у справі. У судовому засіданні 26 квітня 2024 року до участі у справі у якості заінтересованих осіб залучено осіб, які отримували свідоцтва про смерть [PERSON] т, [PERSON] . У судове засідання представники заявника та заінтересованої особи не з`явились, державний нотаріус подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Доказами, відповідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.1 ч.1ст.315ЦПК\~України судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00032320773 від 28.08.2021 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00032320808 від 28.08.2021 року. Після їх смерті залишилось майно у вигляді житлового приміщення - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 2-х кімнатна, житловою площею 28,6 кв.м. Право власності на дане житлове приміщення зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.09.1997 року виконкомом Вишневої міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 30.09.1997 №62, зареєстрованого в БТІ 18.10.1997 року під реєстровим номером №49/115 в книзі 15. Згідно інформації відділу реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області з адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. Згідно довідки № 140 від 02.09.2021 року Комунального підприємства «Управління міським господарством» заборгованість по сплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] станом на 01.08.2021 року складає 80 960,33 грн. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] , ніхто з заявами про прийняття спадщини не звертався, спадщину не приймав, за адресою їх місця проживання - [ADDRESS] ніхто не зареєстрований та не проживає. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Осіб, які могли бути спадкоємцями майна померлих [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 1222, 1261-1265\~ЦК України судом не встановлено. Виходячи із вищенаведеного, заявлені вимоги є правомірними, тому суд дійшов висновку про їх задоволення, визнання спадщини відумерлою та її передачу територіальній громаді відповідно до закону. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved