Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

21 березня 2024 року [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Житлоінвест», в якому просить стягнути збитки в сумі 1022090 грн. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 12 травня 2020 року між Приватним підприємством «Житлоінвест» та позивачем було укладено попередній договір № 20-146-ЛД про укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Приватне підприємство «Житлоінвест» зобов?язалося до 31 грудня 2021 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу (основний договір) однокімнатної квартири\~ [ADDRESS] \~Волковича,\~25\~у м.\~Чернігові (будівельна\~адреса),\~у порядку\~та на\~умовах,\~передбачених цим\~та основним\~договором,\~за умови\~введення будинку\~в експлуатацію\~та державної\~реєстрації права\~власності на\~нього в\~державному реєстрі\~речових прав\~та їх\~обтяжень,\~а позивач\~зобов?язався оплатити\~цю квартиру\~в порядку\~та на\~умовах,\~передбачених цим\~та основним\~договором.\~Технічна специфікація\~квартири наведена\~в додатку\~№ 1,\~що є\~невід?ємною частиною\~договору.\~Багатоквартирний житловий\~будинок,\~в якому\~знаходиться вказана\~квартира,\~належить продавцю\~на підставі\~договору №\~1\~від 24\~червня 2019\~року. Відповідно до попереднього договору, серед інших його умов, сторони домовилися про такі умови основного договору: договір купівлі-продажу квартири (основний договір) має бути нотаріально посвідчений (пункт 2.1); вартість квартири визначається на момент укладання договору при курсі НБУ (26 грн. 82 коп.) станом на 12 травня 2020 року за одну умовну одиницю і становить 16995,50 умовних одиниць; за умовну одиницю приймається долар США (пункт 2.2); ціна продажу в національній валюті на дату укладення договору з урахуванням умов його пункту 2.2 становить 455820 грн. без ПДВ (пункт 2.3); у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ, сума що підлягає сплаті продавцю за цим договором, підлягає перерахунку пропорційно до зміни курсу станом на день здійснення розрахунку, при цьому вартість не може бути нижчою 455820 грн. (пункт 2.4); порядок проведення розрахунків за основним договором - безготівковий (пункт 2.6); на підтвердження намірів сторін покупець зобов?язується перерахувати на розрахунковий рахунок продавця суму в розмірі 224700 грн., що є еквівалентом 8378,1 умовних одиниць, до 15 травня 2020 року; решта коштів - 231120 грн., що є еквівалентом 8617,4 умовних одиниць, сплачується при вводі будинку в експлуатацію. Ціна є динамічною (пункт 3); продавець зобов?язується передати квартиру покупцеві протягом тридцяти робочих днів з дня укладання основного договору та повного розрахунку за цим договором (пункт 4); укладення основного договору обумовлюється сторонами настанням сукупності таких обставин: завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку, підписання декларації про готовність об?єкта до експлуатації; державна реєстрація права власності на квартиру в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень після повного розрахунку покупця на умовах договору (пункт 7); сторона, яка ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням (пункт 9); сторони стверджують, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені (пункт 13); договір вважається укладеним і набув чинності з моменту підписання сторонами (пункт 23); зі змістом статті 635 Цивільного кодексу України сторони ознайомлені, проект цього договору відповідає їх волевиявленню, ними схвалений, нез?ясованих питань у них немає (пункт 27). Покупець виконав свої зобов?язання за попереднім договором належним чином та перерахував на рахунок продавця кошти в загальній сумі 606155 грн., яка була обумовлена сторонами. Таким чином, позивач небезпідставно розраховував на належне виконання відповідачем договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року, але внаслідок умислу відповідача на введення позивача в оману, маючи реальну можливість на укладання нотаріального договору купівлі-продажу квартири, не виконав умов попереднього договору та не уклав з ним договір купівлі-продажу нерухомого майна. Факт введення позивача як покупця в оману продавцем - Приватним підприємством «Житлоінвест» при укладенні і виконанні умов попереднього\~договору та\~наявності реальної\~можливості в\~продавця укласти\~з покупцем\~нотаріально посвідчений\~договір встановлено\~постановою Чернігівського\~апеляційного суду\~від 07\~лютого 2024\~року в\~справі №\~750/5427/23,\~яка набрала\~законної сили. Крім того, вказаним судовим\~рішенням,\~зокрема,\~було встановлено,\~що [PERSON] \~належним чином\~виконав усі\~домовленості та\~умови попереднього\~договору і\~лише внаслідок\~невиконання умов\~договору або\~небажанням їх\~виконувати Приватним\~підприємством «Житлоінвест»,\~не було\~укладено основний\~договір.\~Також,\~у постанові\~Чернігівського апеляційного\~суду зазначено,\~що «виходячи\~з основного\~виду економічної\~діяльності Приватного\~підприємства «Житлоінвест»\~і дій\~останнього в\~спірних правовідносинах,\~апеляційний суд\~не може\~дійти висновку,\~що воно\~не знало\~про нікчемність\~укладеного з\~ [PERSON] попереднього\~договору №\~20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року в\~момент його\~укладення та,\~що на\~той момент\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» знало\~не всі\~наслідки його\~нікчемності,\~а лише\~ті,\~які ним\~з власної\~ініціативи застосовано\~до [PERSON] \~у зв?язку\~з його\~нікчемністю.\~Також,\~апеляційний суд\~не може\~дійти висновку\~про те,\~що Приватне\~підприємство «Житлоінвест»\~з моменту\~укладення з\~ [PERSON] попереднього\~договору і\~по цей\~час не\~знало й\~не знає\~правових інструментів\~(способів)\~виправлення нікчемності\~цього договору\~та надання\~йому легітимності\~без порушення\~прав та\~інтересів сторін\~у спірних\~правовідносинах і\~їх балансу.\~Для дотримання\~законних договірних\~прав та\~інтересів сторін\~у спірних\~правовідносинах і\~їх балансу\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» за\~відсутності в\~нього умислу\~на введення\~в оману\~ [PERSON] мало\~й могло\~запропонувати останньому\~на виконання\~укладеного ними\~договору або\~нотаріально його\~посвідчити,\~або визнати\~дійсним цей\~договір у\~судовому порядку\~на підставі\~частини другої\~статті 219\~Цивільного кодексу\~України,\~або продовжувати\~його виконання\~належним чином.\~Але,\~виходячи з\~наявних у\~справі доказів,\~такого Приватне\~підприємство «Житлоінвест»\~не вчиняло\~і не\~пропонувало [PERSON] .\~Крім того,\~воно не\~навело суду\~причини,\~що перешкодила\~йому висунути\~ [PERSON] вказані\~пропозиції або\~продовжити належне\~виконання договору,\~про який\~йдеться.\~Співробітник Приватного\~підприємства «Житлоінвест»,\~зателефонувавши 16\~березня 2023\~року [PERSON] \~та запропонувавши\~йому написати\~заяву на\~повернення переплачених\~ним коштів\~у сумі\~1435\~грн.,\~ввела його\~в оману\~щодо дійсного\~наміру Підприємства\~-\~умислу на\~отримання реквізитів\~його рахунка\~в банку\~для реалізації\~умислу на\~невиконання (анулювання)\~договору №\~20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року та\~повернення отриманих\~від [PERSON] \~коштів на\~виконання цього\~договору.\~Апеляційний суд\~констатує,\~що у\~справі відсутні\~докази,\~що позивач\~знав або\~свідомо припускав,\~що відповідач\~може в\~будь-який\~момент повернути\~отримані від\~нього на\~виконання договору\~№ 20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року кошти\~без виконання\~зобов?язань за\~цим договором\~і будь-якої\~передбаченої чинним\~законодавством,\~що регулює\~спірні правовідносини,\~компенсації внаслідок\~їх повернення.\~Крім того,\~відповідно до\~частини дев`ятої\~статті 15\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~під час\~розгляду вимог\~споживача про\~відшкодування збитків,\~завданих недостовірною\~або неповною\~інформацією про\~продукцію чи\~недобросовісною рекламою,\~необхідно виходити\~з припущення,\~що у\~споживача немає\~спеціальних знань\~про властивості\~та характеристики\~продукції,\~яку він\~придбаває.\~Аналіз змісту\~попереднього договору\~№ 20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року,\~наявних у\~справі доказів\~і поведінки\~сторін у\~спірних правовідносинах\~доводить суд\~висновку,\~що укладаючи\~цей договір,\~ [PERSON] на\~законних підставах\~розраховував,\~що взамін\~сплачених ним\~коштів він\~отримає у\~власність однокімнатну\~квартиру [ADDRESS] .\~Проте,\~всупереч цьому\~договору Приватне\~підприємство «Житлоінвест»\~і без\~згоди [PERSON] \~повернуло сплачені\~ним в\~повному обсязі\~за цим\~договором кошти,\~позбавивши його\~того,\~на що\~він розраховував\~в результаті\~його виконання.\~Висновку про\~те,\~що [PERSON] \~небезпідставно розраховував\~на належне\~виконання Приватним\~підприємством «Житлоінвест»\~договору №\~20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року апеляційний\~суд дійшов\~з урахуванням\~і того,\~що відповідач\~не міг\~і не\~може не\~знати про\~наявність не\~втраченої можливості\~нотаріально посвідчити\~або визнати\~дійсним цей\~договір в\~судовому порядку\~на підставі\~частини другої\~статті 219\~Цивільного кодексу\~України».\~Отже,\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» свідомо\~ввело в\~оману позивача,\~позбавивши можливості\~отримати у\~власність однокімнатну\~квартиру,\~що було\~встановлено рішенням\~суду. При цьому, 20\~жовтня 2023 року Приватне підприємство «Житлоінвест» уклало з [PERSON] договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з пунктом 4 договору сума продажу вказаної квартири становить 1117200 грн. Факт реалізації збудованої квартири іншій особі свідчить про те, що продавець - Приватне підприємство\~«Житлоінвест» мало реальну можливість виконати умови попереднього договору, укладеного з позивачем, але з власної ініціативи, маючи на меті отримати більший прибуток від продажу, не виконало своїх зобов?язань, внаслідок чого завдало збитків покупцю за попереднім договором у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу). Різниця між ціною проданої квартири та сплаченою позивачем сумою за попереднім договором за дану квартиру є упущеною вигодою (неодержаним доходом) позивача, яку він недоотримав внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме омани, у зв?язку з не укладенням основного договору купівлі-продажу квартири. Недоотриманий дохід (упущена вигода) позивача у зв?язку з невиконання умов попереднього договору відповідачем та внаслідок введення його в оману становить 1022090 грн. (511045 грн. - різниця між ціною проданої квартири та сплаченою сумою за попереднім договором за неї, яка подвоєна на підставі частини другої статті 230 Цивільного кодексу України). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Пояснив, зокрема, що вніс на рахунок відповідача на підставі попереднього договору та наданого відповідачем рахунку-фактури грошові кошти, коли ще навіть не було фундамента будинку. Фактично позивач був одним із інвесторів будівництва багатоквартирного будинку, адже ним було укладено з відповідачем попередній договір та погоджено вартість житла, коли будинку ще не існувало взагалі. При цьому, позивач розраховував отримати у власність однокімнатну квартиру за ціною, обумовленою попереднім договором (на той час квартири коштували близько 17000-18000 доларів США). За кошти, в тому числі позивача, відповідачем збудовано багатоповерховий будинок. Відповідач користувався грошовими коштами позивача близько трьох років. У 2023 році відповідач, ввівши позивача в оману, повернув на його рахунок сплачені ним грошові кошти. Відповідач мав реальну можливість укласти з позивачем на підставі підписаного попереднього договору основний договір купівлі-продажу квартири, що і було зазначено судом апеляційної інстанції в справі № 750/5427/23, однак цього не зробив, натомість уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] за ціною 1117200 грн. Позивач уточнив, що внаслідок введення його в оману, у зв`язку з поверненням відповідачем грошових коштів на рахунок позивача та неукладення з ним основного договору купівлі-продажу квартири, на даний час він не може купити подібну квартиру в тому ж районі за ціною, за якою він розраховував отримати у власність спірну квартиру на підставі попереднього договору, оскільки вартість такої квартири на даний час є значно вищою, що є його збитками, розмір яких він визначив з урахуванням підходу, застосованого Верховним Судом у справі № 367/6346/17 (№ 364/6346/17). Представник відповідача - Приватного підприємства «Житлоінвест» у судовому засіданні вказала, що відповідач позов не визнає в повному обсязі та просила відмовити позивачу в його задоволенні. Зазначила, зокрема, що підписаний сторонами попередній договір в силу закону є нікчемним, він не створює юридичних наслідків, у зв`язку з чим між сторонами не виникло жодних зобов`язань. У зв`язку з користуванням відповідачем грошовими коштами позивача, відповідач за судовим рішенням сплатив позивачу збитки на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а збитки у вигляді упущеної вигоди можливо стягнути лише на підставі дійсного договору, що у даному випадку відсутнє, адже попередній договір, підписаний сторонами, є нікчемним. Крім того, позивач не довів існування наявності всіх елементів складу правопорушення, за яких настає відповідальність у вигляді сплати упущеної вигоди. Повернутих позивачу грошових коштів, з урахуванням збитків, сплачених відповідачем на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, вистачить для того, щоб купити квартиру. Вимоги позивача є необгрунтованими, не грунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Заслухавши доводи позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 12 травня 2020 року між Приватним підприємством «Житлоінвест» та [PERSON] було\~підписано попередній договір № 20-146-ЛД про укладення договору купівлі-продажу квартири, за яким Приватне підприємство «Житлоінвест» зобов`язалося до 31 грудня 2021 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу (основний договір) однокімнатної квартири [ADDRESS] Волковича, 25 у м. Чернігові, в порядку та на умовах, передбачених цим та основним договором, за умови введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, а [PERSON] зобов`язався оплатити цю квартиру в порядку та на умовах, передбачених цим та основним договором. Технічна специфікація квартири наведена в додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору. Багатоквартирний житловий будинок, в якому знаходиться вказана квартира, належить продавцю на підставі договору № 1 від 24 червня 2019 року. Відповідно до цього попереднього договору, сторони домовилися про такі, серед інших, умови основного договору: - договір купівлі-продажу квартири (основний договір) має бути нотаріально посвідчений (пункт 2.1); - вартість квартири визначається на момент укладання договору при курсі НБУ (26 грн. 82 коп.) станом на 12 травня 2020 року за одну умовну одиницю і становить 16995,50 умовних одиниць; за умовну одиницю приймається долар США (пункт 2.2); - ціна продажу в національній валюті на дату укладення договору з урахуванням умов його пункту 2.2 становить 455820 грн. без ПДВ (пункт 2.3); - у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ, сума, що підлягає сплаті продавцю за цим договором, підлягає перерахунку пропорційно до зміни курсу станом на день здійснення розрахунку. При цьому вартість не може бути нижчою 455820 грн. (пункт 2.4); - порядок проведення розрахунків за основним договором безготівковий (пункт 2.6); - на підтвердження намірів сторін покупець зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок продавця суму в розмірі 224700 грн., що є еквівалентом 8378,1 умовних одиниць, до 15 травня 2020 року; решта коштів 231120 грн., що є еквівалентом 8617,4 умовних одиниць, сплачується при вводі будинку в експлуатацію. Ціна є динамічною (пункт 3); - продавець зобов`язується передати квартиру покупцеві протягом 30 робочих днів з дня укладання основного договору та повного розрахунку за цим договором (пункт 4); - укладення основного договору обумовлюється сторонами настанням сукупності таких обставин: завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку, підписання декларації про готовність об`єкта до експлуатації; державна реєстрація права власності на квартиру в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень і після повного розрахунку покупця на умовах договору (пункт 7); - сторона, яка ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням (пункт 9); - сторони стверджують, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені (пункт 13); - договір вважається укладеним і набув чинності з моменту підписання сторонами (пункт 23); - зі змістом статті 635 Цивільного кодексу України сторони ознайомлені, проект цього договору відповідає їх волевиявленню, ними схвалений, нез`ясованих питань у них немає (пункт 27). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2023 року в справі № 750/5427/23 позов [PERSON] \~до Приватного\~підприємства «Житлоінвест»\~про відшкодування\~збитків та\~процентів,\~завданих невиконанням\~умов попереднього\~договору \~задоволено частково.\~Стягнуто з Приватного підприємства\~«Житлоінвест» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 124100 грн. 46 коп. Стягнуто з Приватного підприємства «Житлоінвест» на користь [PERSON] 1780 грн. 08 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Житлоінвест» - залишено без задоволення, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2023 року - змінено. Стягнуто з Приватного підприємства «Житлоінвест» на користь [PERSON] у відшкодування збитків: внаслідок інфляції у подвоєному розмірі, - у сумі 208073 грн. 20 коп., спричинених сплатою банківської комісії у подвоєному розмірі, у сумі 2100 грн. і 3% річних у загальній сумі 20066 грн. 83 коп., а разом 230237 грн. 06 коп. та 2302 грн. 37 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з Приватного підприємства «Житлоінвест» на користь [PERSON] 3453 грн. 56 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 10-14). При цьому, судом при розгляді вказаної справи встановлено, що Приватне підприємство «Житлоінвест» надало [PERSON] рахунок-фактуру № СФ-0000069 від 12 травня 2020 року на загальну суму 455820 грн. для оплати «за об`єкт нерухомості м. Чернігів, вул. Волковича, 25 зг.попер.договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року», відповідно до якого [PERSON] сплатив 606155 грн., а саме: 12 травня 2020 року - 225000 грн. та комісію банку у сумі 450 грн., 07 березня 2023 року - 381155 грн. та комісію банку у сумі 600 грн. 16 березня 2023 року [PERSON] зателефонувала співробітник Приватного підприємства «Житлоінвест» та повідомила про вчинення ним переплати, яка сталася внаслідок невірно повідомленого йому курсу валют, та про необхідність написати заяву на повернення йому цієї переплати в сумі 1435 грн. У цей же день - 16 березня 2023 року [PERSON] подано до Приватного підприємства «Житлоінвест» заяву про повернення надмірно сплачених коштів відповідно до попереднього договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року на його рахунок в АБ «Укргазбанк» у сумі 1459 грн. Відповідно до копії виписки по картковому рахунку [PERSON] в АБ «Укргазбанк» за період з 01 березня 2023 року по 29 березня 2023 року, 27 березня 2023 року на цей рахунок надійшло повернення помилково перерахованих коштів у сумі 606155 грн. з призначенням платежу: повернення помилково перерахованих коштів згідно із заявою від 16 березня 2023 року. 05 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до директора Приватного підприємства «Житлоінвест» із запитом інформації щодо виконання укладеного ними попереднього договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року, в якому просив відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: - повідомити його про наміри Приватного підприємства «Житлоінвест» стосовно виконання договірних зобов`язань, а саме укладення ними договору купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] ; - надати копію його заяви від 16 березня 2023 року, на підставі якої повернуто кошти в сумі 606155 грн.; - повідомити його про дату та місце укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. На вказаний запит Приватне підприємство «Житлоінвест» листом від 05 травня 2023 року № 24 повідомило [PERSON] про те, що укладений ними попередній договір № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року про укладання договору купівлі-продажу квартири є нікчемним, а також таким, що не породжує жодних прав та обов`язків сторін. Відповідно до довідки АТ «Укргазбанк» від 02 травня 2023 року № 5-463/24/88/2023 Приватним підприємством «Житлоінвест» відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня за тарифним планом КБ ТП «Основний Корпоративний» (існуючий). Станом на 27 березня 2023 року залишок коштів становив 1034371 грн. 83 коп. Саме на цей рахунок позивачем перераховано відповідачу кошти, повернуті йому останнім. Згідно із частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Основний договір купівлі-продажу спірної квартири між сторонами згідно з умовами попереднього договору укладений не був. Наказом Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради «Про присвоєння адреси» № 241-А від 20 серпня 2020 року присвоєно адресу багатоквартирному житловому будинку з нежитловими приміщеннями комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, який буде збудований на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 44). Відповідно до копії витягу із рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про погодження присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна» № 342 від 20 серпня 2020 року погоджено присвоєння адрес об`єктам будівництва, зокрема, багатоквартирному житловому будинку з нежитловими приміщеннями комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, який буде збудований на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 45). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 лютого 2024 року слідує, що з 20 жовтня 2023 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 6 на звороті - 7). Так, 20 жовтня 2023 року між Приватним підприємством «Житлоінвест» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Карнабедою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1620 (а.с. 36-38, 42-43). Згідно з пунктом 4 даного договору продаж вказаної вище квартири вчинено за суму 1117200 грн., ПДВ немає. Також,\~з копії\~довідки від\~20\~жовтня 2023\~року,\~наданої Приватним\~підприємством «Житлоінвест»,\~слідує, що реалізаційна вартість спірної квартири становить 1117200 грн. (а.с. 39). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує, що збитки, які він просить стягнути з відповідача на свою користь, є його упущеною вигодою, при цьому в судовому засіданні обгрунтував свої вимоги саме тим, що перерахувавши відповідачу власні кошти на початку будівництва багатоквартирного будинку, він мав на меті отримати у власність житло, але внаслідок суперечливих дій відповідача, він таку можливість втратив, тобто позивач не може зараз придбати житло, на яке розраховував, вкладаючи кошти в будівництво житлового будинку на його початковій стадії, та за ціною, обумовленою сторонами в попередньому договорі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц зроблено висновок про те, що під час розгляду спору потрібно виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони». Також, у постанові від 04 вересня 2019 року в справі № 265/6582/16-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, а в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 904/5726/19 звернула увагу на те, що у процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки тощо) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із\~частинами першою,\~другою статтті\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька\~практика забороняється. Нечесна\~підприємницька практика\~включає: 1)\~вчинення дій,\~що кваліфікуються\~законодавством як\~прояв недобросовісної\~конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно з пунктами 3, 5 частини другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика\~вважається такою,\~що вводить\~в оману,\~якщо вона\~спонукає або\~може спонукати\~споживача дати\~згоду на\~здійснення правочину,\~на який\~в іншому\~випадку він\~не погодився\~б,\~шляхом надання\~йому неправдивої\~чи неповної\~інформації або\~ненадання інформації\~про: спосіб\~продажу,\~ціну або\~спосіб розрахунку\~ціни,\~наявність знижок\~або інших\~цінових переваг; умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу. Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою\~-\~третьою,\~п`ятою та\~шостою статті\~203\~цього Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Підписаний 12 травня 2020 року сторонами попередній договір є нікчемним в силу закону. Разом з\~тим,\~як уже\~зазначалося і\~судом апеляційної\~інстанції при\~розгляді справи\~№ 750/5427/23,\~виходячи з\~основного виду\~економічної діяльності\~Приватного підприємства\~«Житлоінвест» і\~дій останнього\~у спірних\~правовідносинах,\~не можна\~дійти висновку,\~що воно\~не знало\~про нікчемність\~укладеного з\~ [PERSON] попереднього\~договору №\~20-146-ЛД\~від 12\~травня 2020\~року в\~момент його\~укладення та,\~що на\~той момент\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» знало\~не всі\~наслідки його\~нікчемності.\~Для дотримання\~законних договірних\~прав та\~інтересів сторін\~у спірних\~правовідносинах і\~їх балансу\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» мало\~й могло\~запропонувати позивачу\~на виконання\~укладеного ними\~договору або\~нотаріально його\~посвідчити,\~або визнати\~дійсним цей\~договір у\~судовому порядку\~на підставі\~частини другої\~статті 219\~Цивільного кодексу\~України,\~або продовжувати\~його виконання\~належним чином. Аналіз змісту попереднього договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року, наявних у справі доказів і поведінки сторін у спірних правовідносинах, свідчить, що укладаючи цей договір, [PERSON] на законних підставах розраховував, що взамін сплачених ним коштів він отримає у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Проте, всупереч цьому договору Приватне підприємство «Житлоінвест» і без згоди [PERSON] повернуло сплачені ним в повному обсязі за цим договором кошти, позбавивши його того, на що він розраховував в результаті його виконання. Висновку про те, що [PERSON] небезпідставно розраховував на належне виконання Приватним підприємством «Житлоінвест» договору № 20-146-ЛД від 12 травня 2020 року апеляційний суд дійшов з урахуванням і того, що відповідач не міг і не може не знати про наявність не втраченої можливості нотаріально посвідчити або визнати дійсним цей договір в судовому порядку на підставі частини другої статті 219 Цивільного кодексу України». При цьому, частиною другою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно із частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд (статті 2, 7 цього Закону). Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 9 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 48 Конституції України визначено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами\~(принципами)\~цивільного судочинства,\~зокрема,\~є: верховенство права, пропорційність (частина третя статті 2 ЦПК України). Також, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 цієї статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Загальні засади (принципи) цивільного права втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації так, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. За своєю юридичною силою принцип справедливості є фактично імперативною нормою права (нормою відхилення від якої недопустиме), яка поряд з нормами цивільного права належить до механізму регулювання цивільних правовідносин. Застосування принципу\~справедливості передбачено\~і нормами\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод,\~частиною першою\~статті 6\~якої гарантовано\~кожному право\~на справедливий\~і публічний\~розгляд його\~справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При цьому, доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд при розгляді даної справи враховує, що позивач, підписуючи з відповідачем попередній договір на самому початку будівництва багатоквартирного будинку, небезпідставно розраховував, що взамін сплачених ним коштів у загальній сумі 606155 грн., які є майном у розумінні статті 1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод, він отримає у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , тобто позивач мав законні очікування на придбання житла для себе та своєї сім`ї за вказаною ціною. Проте, Приватне підприємство «Житлоінвест» без згоди позивача повернуло сплачені ним в повному обсязі за попереднім договором кошти, позбавивши його того, на що він розраховував в результаті виконання умов попереднього договору. При цьому, відповідач уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з іншою особою, а не з позивачем, і за вищою ціною, оскільки будинок вже був збудований повністю та введений в експлуатацію. Суд бере до уваги, що після повернення відповідачем грошових коштів і укладення договору купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] , а не з позивачем, позивач на даний час позбавлений можливості придбати аналогічну квартиру в тому ж районі за ціною, за якою він розраховував отримати у власність спірну квартиру на підставі попереднього договору (606155 грн.), оскільки вартість такої квартири на даний час є значно вищою і згідно з договором купівлі-продажу цієї ж квартири [PERSON] складає 1117200 грн., різниця в якій 511045 грн. і є збитками позивача, розмір яких є значним і не дозволяє позивачу отримати очікуване, на яке він розраховував при підписанні попереднього договору та внесенні коштів на рахунок відповідача з метою виконання умов попереднього договору. Подібний підхід щодо визначення розміру збитків застосовано Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2022 року в справі № 367/6346/17 (№ 364/6346/17). За вказаних\~обставин,\~

Outcome: partial