Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бурдік Світлана Станіславівна про усунення від права на спадкування за законом, В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05.03.1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. 16.12.1993 року, перебуваючи у шлюбі, [PERSON] отримав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де він проживав до моменту смерті разом з нею та її сином від першого шлюбу. Відповідачка мешкала окремо та не спілкувалась із батьком. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Вважає, що відповідачка має бути усунута від права на спадкування за законом після смерті батька, оскільки з батьком не спілкувалась, не цікавилась станом його здоров`я, ніякої допомоги не надавала, веде антисоціальний спосіб життя, не працює та зловживає алкогольними напоями. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити з наведених вище підстав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначила, що вона, як донька померлого, разом з позивачкою є спадкоємцями першої черги. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Звертає увагу на те, що вона сама є інвалідом по зору 3 групи та їй необхідна стороння допомога, вона не має змоги знайти собі роботу, отримує лише невелику пенсію, інших доходів не має. Також зазначила, що її батько [PERSON] не був тяжко хворим, самостійно себе обслуговував. Вона постійно спілкувалась з батьком, а з позивачкою у неї склались тривалі неприязні стосунки. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Третя особа - приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бурдік С.С. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка та покійний [PERSON] жили разом та вели спільне господарство. [PERSON] самостійно рухався та не був прикутим до ліжка. Його доньку вона не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Зазначає, що позивачка мешкала постійно разом з покійним [PERSON] та вони вели спільне господарство. [PERSON] не був прикутим до ліжка. Відповідачку вона бачила дуже рідко. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка любила батька та спілкувалась з ним. Також зазначила, що [PERSON] є особою з інвалідністю та потребує сторонньої допомоги. Окрім того, [PERSON] не був прикутим до ліжка, самостійно себе обслуговував та не потребував матеріальної допомоги зі сторони відповідачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою відповідачки [PERSON] . В зв`язку з тим, що [PERSON] є інвалідом 3 групи по зору, вона потребує сторонньої допомоги та не має змоги працювати. Також зазначає, що [PERSON] дуже любила свого покійного батька [PERSON] та постійно спілкувалась з ним, а з позивачкою у неї склались тривалі неприязні стосунки. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.03.1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. 16.12.1993 року, [PERSON] отримав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1993 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру. На виконання ухвали суду, приватним нотаріусом КРНО Бурдік С.С. було надано копію спадкової справи №18/2022, заведену після смерті [PERSON] з якої вбачається наступне: - 31.01.2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , як від дружини спадкодавця, до якої долучено свідоцтво про укладення шлюбу; - 17.06.2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , як від доньки спадкодавця, до якої долучено свідоцтво про народження та свідоцтво про укладення шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виключні підстави для усунення від права на спадкування передбачені ст.1224 ЦК України. Так за приписами вказаної статті: 1) не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя ; 2) не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині ; 3) не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини , не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом ; 4) не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду ; 5) за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані . При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.5 ст. 1224 ЦК України). Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження №61-1302св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2019 року у справі №321/1573/17-ц (провадження №61-45879св18), зроблено висновок, що «для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Заявляючи вимогу про усунення від права на спадкування, позивачка основну увагу зосередила на тому, що відповідачка з батьком не спілкувалась, не цікавилась його здоров`ям, не надавала йому ані матеріальної, ані іншої допомоги. Щодо доводів про ненадання відповідачкою допомоги спадкодавцю, то такі можуть бути підставою для усунення від права на спадкування згідно ч.5 ст.1224 ЦК України. Проте, позивачкою не обґрунтовано та не доведено існування сукупності обставин, передбачених вказаною статтею. Зокрема не встановлено, що відповідачка усвідомлювала свій обов`язок забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мала можливість його виконувати. Також не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачки. Тим більше враховуючи, що спадкодавець проживав разом із позивачкою, не був прикутим до ліжка та міг самостійно себе обслуговувати. Окрім того, позивачем не надані докази на підтвердження того, що [PERSON] потребував сторонньої допомоги, а саме допомоги зі сторони відповідачки, в суд із позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька [PERSON] не подавав. Слід також зазначити, що відповідачка [PERSON] є інвалідом 3 групи з 26.02.2007 року, безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК №528466 від 02.04.2007 року (а.с.111). Отже, сама потребує сторонньої допомоги, не працює у зв`язку із хворобою. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно на підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати на відповідача не покладаються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed