Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи вимоги, зазначила, що 01.04.2022 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області прийняв заочне рішення, яким стягнув на її користь з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів. Заочне судове рішення було переглянуте і 12.01.2023 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області прийняв рішення, яким стягнув на її користь з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх його доходів. 29.01.2024 року Полтавський апеляційний суд виніс постанову, якою вище вказане рішення суду змінив в частині дати стягнення аліментів, зазначив починати їх стягнення з 06.12.2021 року. На даний час вона отримує аліменти від відповідача - свого сина [PERSON] аліменти на утримання в розмірі 1/10 частини. На теперішній час у неї суттєво змінився матеріальний стан в бік погіршення її життя. Зокрема, збільшилися ціни на продукти харчування, ліки, житлово- комунальні послуги, а розмір пенсії збільшився не пропорційно на всі види товарів та послуг. Тим більше пенсію піднімають один раз на рік, а перелічені види декілька разів на квартал поточного та інших років. Також змінився фінансовий стан відповідача, тому що відповідачу - працівнику Київського метрополітену підвищили заробітну плату, а тому він став більш фінансово спроможний утримувати її за свої грошові кошти. З цього приводу соціальні служби не надають їй відповідного працівника для одинокої людини, потребуючої допомоги. Відповідач не відвідує її, тому що проживає в іншому місті Україні. На даний час ціни на товари та послуги колосально підвищилися, а давно підвищеної пенсії вже не вистачає на вкрай необхідні для життя потреби, а саме на ліки, продукти харчування, оплати житлово-комунальних послуг, про що у неї виникла грошова заборгованість перед юридичними та фізичними особами. Таким чином, виплата сином на її утримання аліментів в розмірі 1/10 частини вже є недостатніми та не відповідають її інтересам та мінімальним потребам. Тобто в наявності обставини, що зумовлюють передумови для збільшення розміру аліментів з відповідача на її користь . З урахуванням вищезазначеного, просила змінити у спосіб збільшення розміру аліментів, які стягувати на її користь з [PERSON] щомісячно на її особисте утримання довічно (по життєво) в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.03. 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 17.04.2024 до суду надійшов відзив наданий відповідачем, відповідно до якого відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 32-45). Зазначає, що з нього стягнуто аліменти па утримання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що є судовий наказ по цивільній справі № 755/7360/22 і на теперішній час позивач не є інвалідом ІІІ групи. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , доданої до позову, [PERSON] має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів праці. Переїхавши до м. Миргород, позивачка покинула напризволяще свого батька 1926 року народження, яким вимушений був опікатися і до сьогодні опікується він та його сім`я. В позові не зазначено, що молодший син позивачки - [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, ніде не працює і живе за кошти позивачки. Раніше в своїх поясненнях, позивачка говорила, про те, що їй усіляко допомагає молодший син, але аліменти вона чомусь стягує лише із старшого сина. Позивачкою не надано суду інформації про її доходи (пенсію), про витрати на харчі, постановлений їй діагноз, призначене лікування та витрати на ліки. Уся інформація звелася до речення про начебто «суттєву зміну матеріального стану в бік погіршення її життя». Йому відомо, що позивачка отримує субсидію на сплату за комунальні послуги, але, також, про це суду не повідомляє. На підставі таких доказів неможливо суду встановити необхідність у матеріальній допомозі шляхом збільшення розміру аліментів. Він був вимушений звернутись до фахівця з правничої допомоги для участі в судових засіданнях. Оплата послуг по Договору про надання правничих послуг становить 7 000 (сім тисяч ) грн 00 коп. за ведення справи про збільшення розміру аліментів. Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів. Стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмір 7 000 грн. 13.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив надана позивачем [PERSON] (а. с. 55-78), в якій зазначено, що 27.03.2024 р. вона подала позовну заяву про збільшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що донька відповідача [INFO] року досягла повноліття - 18 років, тому аліменти від відповідача вона не повинна отримувати на підставі судового наказу від 19 серпня 2022 року. Термін судового наказу закінчується 22 березня 2024 року. Зазначає, що у відзиві відповідача надано безліч неправдивих свідчень, а саме: З пенсії по інвалідності III групи вона перейшла на пенсію по віку, тому III групу не поновлювала, але хвороба не відступила- 2/3 важливого для життя органу -щитоподібної залози видалено. Порівняно з 2022 р. з`явилися нові вузли, в майбутньому прийдеться робити повторну операцію. Витрати на лікування збільшилися. Також вона має вади зі слуху. Коштів на життя не вистачає. Соціальна служба надає допомогу одиноким пенсіонерам, а у неї є діти. Свого батька- [PERSON] 1926 року народження, вона не кидала на призволяще, спілкувалася з ним до його від`їзду до Польщі. Він подарував свою квартиру відповідачеві, віддає свою пенсію (14-17 тис. грн.) на їхні потреби, тому відповідач ним опікується. Наразі її батько, зі слів відповідача, із 15.03.2022 р. проживає в Польщі в статусі біженця, разом з дружиною і донькою відповідача, отримують допомогу від Польщі, дружина працює, донька можливо теж, їй 18 років. Молодший її син - [PERSON] , 1985 року народження, має окреме, власне житло за адресою: [ADDRESS] . Там і зареєстрований. Допомагає їй фізично, сам себе забезпечує. Претензії представника відповідача з приводу 7000 грн. вона вважає безпідставними, тому що відповідач не надав розрахунок правничої допомоги. Всі додатки невірно оформлені і розглядатися не можуть. Позивач просить суд, із вищезазначеного, задовольнити її позов. Решту доходів відповідач може використовувати на доньку, яка , можливо, навчається, є повнолітньою, в неї є ще мати, яка працює, і дідусь, який їм допомагає. Судові витрати просить накласти на відповідача, тому що його доходи у 10 разів більше її доходів . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити в повному обсязі та пояснила, що донька відповідача [INFO] року досягла повноліття - 18 років, тому аліменти від відповідача вона не повинна отримувати на підставі судового наказу від 19 серпня 2022 року. Надала довідку, що не отримує соціальні виплати. У меншого сина тимчасові доходи, але він фізично допомагає їй. Заробітна плата старшого сина приблизно 30 000 грн. Представника відповідача - адвоката Видюк Д.В. заперечував проти задоволення позову. Просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що є позовна заява про стягнення з відповідача аліментів на дочку, яка продовжує навчання, яка прийнята до розгляду Дніпровським районним судом м.Києва.. Позивач не є інвалідом. Всі довідки надані позивачем не вказують на погіршення її матеріального становища. Належних і допустимих доказів на обґрунтування позову не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.04.2022 по справі № 541/3279/21, яке набрало законної сили 25.05.2023 року, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є непрацездатною особою, пенсіонеркою за віком, та матір`ю відповідача [PERSON] та третьої особи по справі- [PERSON] , розлучена, має проблеми зі здоров`ям: має вади слуху, що підтверджується копією аудіограми Київської міської клінічної лікарні №11, у 2004 році занедужала на онкологічне захворювання щитовидної залози та перенесла операцію , резекцію 1/3 долі, у зв`язку з чим отримала III групу інвалідності на строк з 25.05.2004 року по червень 2005 року, на даний час перебуває на обліку у лікаря ендокринолога та на все подальше життя отримала ваду здоров`я, що підтверджується копією виписки з історії хвороби № 730 та копією ультразвукового дослідження від 06.11.2017 року та потребує користування слуховим апаратом, з 2009 року має проблеми з плечевим суглобом , що підтверджується копією консультативної довідки від 26.03.2009 року, отримує пенсію сума якої за період з січня 2020 року по вересень 2021 року становить 51 727 гривень 25 копійок, що підтверджується довідкою про доходи № 9230 2629 4083 1208, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Дніпровський район) , а з квітня 2022 року по вересень 2022 року розмір пенсії складає 3024 гривні, 84 копійки, субсидія за січень 2021 року склала 1531 гривню 07 копійок , за лютий 2021 року 1199 гривень 61 копійка , березень 2021 року 1363 гривні 92 копійки , квітень 2021 року 858 гривень 71 копійки , за червень 2021 року 685 гривень 50 копійок , за другий квартал 2022 року складала - квітень -червень 2022 року 669 гривень 94 копійки та 357 гривень 80 копійок, згідно інформації Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради від 05.11.2021 року та 26.10.2022 року [PERSON] не стоїть на обліку в Управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради і не одержує допомогу та компенсаційні послуги, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] одна, [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 18.07.2018 року, ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] , з поданої позивачкою [PERSON] копії аркуша паспорта № [NUMBER] номер якого є ідентичним на ім`я [PERSON] який був поданий до суду відповідачем ст. 13 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 23.10.2012 року, [PERSON] уклав шлюб 15.11.2005 року з [PERSON] , прізвище після шлюбу [PERSON] , та має дочку [PERSON] [INFO] , з копії акту від 03.08.2022 року складеного за участі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та за підписом начальника ЖЕД [PERSON] в м. Києві вбачається, що [PERSON] дійсно фактично проживає за адресою [ADDRESS] , з письмових пояснень які були надані адвокату Видюк Д.В. 29.07.2022 року та 31.07.2022 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що їм відомо, що [PERSON] та його сім`я мешкає у квартирі [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] та дідом [PERSON] 1926 року народження, сім`я характеризується з позитивного боку , він працює у метрополітені м. Києва , а дружина бухгалтером , на утриманні сім`ї перебуває 95 річний дідусь, за яким повністю доглядає сім`я [PERSON], вони купляють йому ліки, харчі , супроводжують до лікарні та військового госпіталю, догляд за дідом здійснює з осені 2012 року, 19.08.2022 року Дніпровський районний суд у м. Києві видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 15.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття , судовий наказ був виданий 21.09.2022 року, відповідно до довідки виданої КП «Київський метрополітен» від 28.11.2022 року вбачається, що [PERSON] працює з 07.09.2009 року , погодинна тарифна ставка на посаді машиніста електропоїзда становить 114, 88 грн, заробітна плата за останні 10 місяців склала 273 567 .01 грн. , заборгованість відсутня, відповідно до інформації з ГУ Пенсійного фонду України у м. Києві від 28.11.2022 року [PERSON] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за вислугою років, сума пенсії за період з 01.01.2022 року по 30.11.2022 року складає 153 115 грн. 76 копійок , з копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона 07.09.2022 року звільнена за власним бажанням ( а.с. 4-12). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.04.2022 по справі № 541/3279/21 стягнуто з [PERSON] на користь його непрацездатної матері - [PERSON] аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до смерті [PERSON] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2024 року по справі № 541/3279/21 абзац другий резолютивної частини рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2023 року доповнено указівкою про стягнення аліментів, починаючи з 06 грудня 2021 року (а. с. 13-19). Згідно ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 30 травня 2024 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання (а.с.93-94). Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. При розгляді справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до яких обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц), також у даній постанові Верховним Судом зроблено висновок про застосування норм права та зазначено, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. При цьому вказав, що не відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 р. у справі № 759/1315/17, оскільки в ній колегія суддів враховувала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який отримує позивачка як один із доводів у сукупності з іншими доказами для вирішення спору, а тому не посилалася на положення статті 75 СК України. У Постанові Верховного суду від 07 листопада 2018р. № 400/1621/16-ц: Верховний Суд зазначив, що звільнення від обов`язку утримувати матір, батька може мати місце лише у випадку, якщо такий обов`язок у дочки, сина виник. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка отримує аліменти - одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, фактично обґрунтовуючи його тим, що збільшилися ціни на продукти харчування, ліки, житлово- комунальні послуги, а розмір пенсії збільшився не пропорційно на всі види товарів та послуг. Також змінився фінансовий стан відповідача, як стверджує позивачка, заробітна плата позивача підвищилася. Крім того, позивач перестав сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, в зв`язку з досягненням [INFO] її повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився її матеріальний стан, і змінилися обставини, що впливають на визначений судом розмір аліментів і у позивача виникло право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не наведено нових обставин, які б не були враховані судом при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача при ухваленні рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.04.2022 по справі № 541/3279/21. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача покращився, а саме, не надано довідки про розмір заробітної плати відповідача. Надані довідки про стан її здоров`я суд оцінює критично, оскільки частина з них була досліджена та прийнята до уваги при розгляді справи № 541/3279/21, а інша частина не пітверджує факт того, що стан здоров`я позивача погіршився. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що суттєво змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, і наявність підстав для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Позивачем не надано доказів зміни її матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні визначеного судом розміру аліментів через погіршення матеріального становища позивача чи покращення матеріального становища відповідача. Оскільки стороною позивача не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх дітей, що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для такого збільшення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі обґрунтування позову позивачем та заперечення відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed