Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 26 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідає є його батьком. На теперішній час він навчається в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» на спеціальності 223 «Медсестринство» за освітньо професійною програмою «Сестринська справа» на бюджетній денній формі здобуття освіти, з кінцевим терміном 30 червня 2025 року. Зазначає, що самостійного доходу він не має, у зв`язку з чим потребує допомоги від батька на час навчання, а після досягнення [INFO] повноліття, відповідач перестав сплачувати аліменти на його утримання, та надавати матеріальну допомогу на його утримання в період навчання, тому він змушений звертатися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на його, [PERSON] , користь аліменти на його утримання в період навчання у розмірі 1/4 частки доходів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до 30.06.2025 закінчення навчання в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж». Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надав відзив на позов в якому зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів необґрунтованими, зазначає, що з вересня 2009 року він, добровільно, почав виплату аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 від його доходів, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на відміну від аліментних правовідносин щодо неповнолітніх дітей, для покладання обов`язку на батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, має обов`язково мати місце наявність умови у вигляді матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 2 грудня 2011 року він зареєстрував шлюб, в якому у нього народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Його дружина [PERSON] заходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку по 15.04.2024 року та отримує допомогу від держави у сумі 860 грн., та після 15.04.2024 року вона не зможе вийти на роботу, тому що дитина [PERSON] за станом здоров`я потребує домашнього догляду. Також на його утриманні заходиться батько [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, інвалід 3 групи, який має хронічні захворювання, які потребують значних витрат на діагностику та лікування. 19.03.2024 року [PERSON] був прооперований у ДНП "Національний інститут раку", операція та подальше його лікування також потребують значних грошових витрат, які не покривають пенсія. Зазначає, що він працює в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві, це відстань близь 130 км від місця проживання, тому витрачає на дорогу близько 7000,00 грн. на місяць. Витрати на комунальні послуги, світло та опалення складають 4000-4500 грн. на місяць. Будинок, в якому проживає з сім`єю, потребує ремонтних робіт та встановлення газового опалення, це теж значні кошти. Також є витрати на ведення домашнього господарства. Протягом 2023 року, у нього на утриманні ще знаходилась мати, [PERSON] , яка була прикута до ліжка через інсульт, на утримання її життєдіяльності, також було витрачено значну суму грошей, померла [INFO] . Він має заборгованість перед "Приватбанк" розміром 27000 грн., яку треба виплатити. Він фактично, один працюючий в сім`ї, зарипати на сьогоднішній день 31000 грн. не вистачає. Зазначає, що йому відомо, що позивач навчається в КЗ "Костянтинівський медичний фаховий коледж" на бюджетній денній формі навчання до 30 червня 2025 року, але у зв`язку з тим, що м. Костянтинівка наближено до лінії фронту, КЗ "Костянтинівський медичний фаховий коледж" переведено у м. Дніпро та всі студенти навчаються дистанційно, тому вважає, що позивач навчається дистанційно вдома, не витрачаючи кошти на проїзд та проживання в іншому місті, він має отримувати стипендію у розмірі 1250 грн. на місяць у 2024 році, а також він має змогу підробляти без офіційного працевлаштування, для забезпечення власних потреб. У позовній заяві, позивач стверджує, що з досягненням ним 18 річного віку, з 24.02.2024 року, було припинено виплату аліментів та відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, однак дана обставина не відповідає дійсності, оскільки 2 лютого 2024 року ним був написаний рапорт про відрахування 1/10 грошового забезпечення на сплату аліментів та перераховувати кошти на рахунок матері позивача [PERSON] , а 15 березня 2024 року ним був написаний рапорт на переведення аліментів на банківський рахунок позивача, так як він досяг повноліття. Тому, виплату аліментів він продовжив добровільно, про що позивач був повідомлений, тому вимоги позивача вважає необґрунтованим. Так, в березні 2024 року позивач отримав аліменти в розмірі 3562,64 грн. Тому просить суд встановити розмір аліментів згідно частини другої статті 182 Сімейного кодексу України (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] - є батьком [PERSON] , [INFO] . З Довідки № 022, виданої 21 січня 2024 року Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж», вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається на 3 курсі в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» на спеціальності 223 «Медсестринство» за освітньо професійною програмою «Сестринська справа» на бюджетній денній формі здобуття освіти, з кінцевим терміном 30 червня 2025 року. Позивач [PERSON] зазначає, що самостійного доходу він не має, у зв`язку з чим потребує допомоги від батька на час навчання. Відповідно до ст. ст.\~199,\~200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин. У відповідності до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ\~\~щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~Верховний суд роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Тобто вказана стаття встановлює, що суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, яких він відповідно до вимог\~Сімейного кодексу\~зобов`язаний утримувати ( Глави\~9,\~15,16 Сімейного Кодексу України). Окрім того, за змістом\~ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , 24 лютого 2024 року досяг повноліття та продовжує навчання на 3 курсі в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» на спеціальності 223 «Медсестринство» за освітньо професійною програмою «Сестринська справа» на бюджетній денній формі здобуття освіти, з кінцевим терміном 30 червня 2025 року, самостійного заробітку не має, у нього відсутнє майно що належить йому на праві приватної власності, що надавало б можливості отримувати грошовий дохід, зазначене вказує на те, що він немає можливості самостійно забезпечувати себе матеріально на час навчання та дійсно потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З системного аналізу фактичних обставин, встановлених судом при розгляді справи, та вищенаведених норм законодавства вбачається, що відповідач, як батько дитини має обов`язок утримувати свою дитину, попри досягнення сином повноліття, адже він продовжує навчання в коледжу та у зв`язку з цим несе відповідні витрати, хоча відповідачем по справі дана обставина ставиться під сумнів, оскільки він вважає, що, якщо дитина навчається дистанційно, то він має змогу заробляти собі на життя самостійно. Суд не приймає до уваги такі посилання відповідача, оскільки дистанційне навчання не є навчанням заочним, при якому студенти мають змогу працювати, денна основа навчання передбачає, що студент присутній на лекціях та зайнятий навчанням 8 часовий день відповідно до начального плану, тому суд не приймає до уваги відповідача, що при дистанційному денному навчанні позивач [PERSON] має можливість працювати. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 02 грудня 2011 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №20 від 14.02.2024, виданої дошкільним навчальним закладом №577 Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] працює вихователем закладу та перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню трирічного віку по 15.04.2024 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві, та 02 лютого 2024 року добровільно написав рапорт, в якому просив відраховувати з його забезпечення аліменти [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/10 частки його забезпечення, в подальшому подано рапорт про перерахування аліментів безпосередньо дитині [PERSON] . Також, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться батько [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та має інвалідність 3 групи. З виписки ДНП "Національний інститут раку" виданої 19 березня 2024 року [PERSON] , вбачається, що його було прооперовано у ДНП "Національний інститут раку". Тому суд приймає посилання відповідача на ті обставини, що його батько [PERSON] є онкохрворим та подальше його лікування потребують значних грошових витрат. Відповідно до ч.9\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що у відповідача перебувають на утриманні його двоє неповнолітніх дітей, а також онкохворий батько, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення аліментів на його користь підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню аліменти на час навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 26.02.2024 - дня пред`явлення позову до суду і до завершення навчання в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж», а саме до 30.06.2025 року, при цьому слід враховувати, що ту частку аліментів, що були сплачені [PERSON] добровільно після досягнення дитиною [PERSON] повноліття. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 88 ЦПК\~та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга\~ст. 88 ЦПК)». Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на період навчання, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.(3028,00 * 0,4 / 2 (вимоги з1/4 задоволено 1/8)). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial