Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

01.03.2024 представниця позивачки звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємицею частки майна. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Клочка Олександра Петровича, який повідомив їй, що вона пропустила строк звернення з заявою про прийняття спадкового майна, про що надав відповідне роз`яснення від 22.02.2024, яким рекомендував позивачці звернутися до інших осіб, які прийняли спадщини за згодою для прийняття спадщини або ж до суду з відповідною заявою. Представниця позивачки своє звернення до суду обґрунтовує тим, що позивачка не знала, що після її батька залишилося не переоформлене майно та тим фактом , що отримати згоду від особи, яка прийняла частину спадкового майна не вдалося. Представниця позивачки, посилаючись на викладені обставини у позові, та на ст. 1272 ЦК України, ст. 175 ЦПК України, просить суд: -визначити [PERSON] , два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; -витребувати від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Клочка О.П. спадкову справу до майна [PERSON] . Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 04.04.2024. 04.04.2024 підготовче судове засідання не відбулося та було відкладено на 14.05.2024 у зв`язку з неявкою позивачки. 14.05.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.06.2024 о 11:00. Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явилися. Своєю заявою підтримали вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просили позов задовольнити ( а.с.72 ). Відповідач та його представниця в судове засідання не з`явилися на адресу суду надійшла заява, якою просили судовий розгляд провести без їх участі їхнього представника. Позовні вимоги визнали ( а.с. 58) . Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та її представниці, відповідача, - викладену у відповідній заяві та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] на що вказує свідоцтво про смерть ( а.с.7). Позивачка є дочкою померлого на ствердження чого вказує свідоцтво про її народження ( а.с.8). Зміна прізвища підтверджена свідоцтва про укладення шлюбу та розірвання шлюбу ( а.с.9, 10, 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Частину спадкового майна прийняв відповідач за заповітом, на що вказує досліджена судом спадкова справа ( а.с. 25-57), а частина спадкового майна, зокрема житловий будинок належний спадкоємцю ( а.с.13) неохоплений заповітом не був прийнятий позивачкою у порядку спадкування за законом, оскільки вона не знала , що будинок не було віднесено до заповіту. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини встановленого законом ( а.с.14). Матеріали справи вказують, що інших спадкоємців щодо майна померлого за законом, які б звернулися з відповідною заявою до нотаріуса, немає. Суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна, яке не було охоплено заповітом є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати фундаментальний принцип спадкового права. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України) (частина друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша та друга статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З огляду на викладене суд вважає, що причини пропуску для прийняття спадщини, є поважними, зокрема необізнаність відповідачки про наявність спадкового майна. Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, те, що відповідач не має заперечень щодо задоволення позову, позивачка є спадкоємцем після смерті свого батька, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. А відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягає задоволенню.

Outcome: approved