Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~до відповідача\~ [PERSON] посилаючись на те, що 08 серпня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №396. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка вказує, що подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали різні характери та відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги. Вважає, що подальше спільне проживання та\~збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На основі викладеного позивачка [PERSON] просить суд розірвати шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, зокрема витрати з правничої допомоги у розмірі 12800,00 грн., сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1211,20 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до початку судового засідання від неї до суду надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, без застосування технічних засобів, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Також, просить суд не надавати сторонам термін на примирення, оскільки між сторонами остаточно втрачено почуття любові один до одного. Подружні стосунки сторони не підтримують з березня 2024 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності без застосування технічних засобів. Позовні вимоги визнає, а також просить суд не надавати сторонам термін на примирення, оскільки між сторонами остаточно втрачено почуття любові один до одного. Подружні стосунки між ними остаточно припинені з березня 2024 року. Також, згідно спрямованої до суду письмової заяви від 06.06.2024 року, відповідач заперечує заявлені до стягнення з нього позивачкою витрати на правничу допомогу у розмірі 12800,00 грн., оскільки вважає таку вартість витрат позивачки на правничу допомогу значно завищеною останньою та такою, що не відповідає принципу співмірності таких витрат. А тому, просить суд зменшити заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу до 2000,00 грн. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено, що 08 серпня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №396, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони остаточно втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з березня 2024 року. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, а також спрямованими безпосередньо сторонами до суду заявами. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Задовольняючи позовні вимоги суд також виходить з того, що відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із ч.8\~ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009\~щодо офіційного тлумачення\~статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу,\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 22042403 від 22 квітня 2024 року вбачається, що між ТОВ «Центр правової допомоги України» та громадянкою [PERSON] , було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.13). Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач [PERSON] понесла та очікує понести до закінчення розгляду справи про розірвання шлюбу (а.с.38), вбачається, що ТОВ «Центр правової допомоги України» були надані позивачці наступні послуги, зокрема: юридична консультація щодо розірвання шлюбу у судовому порядку; складання позовної заяви про розірвання шлюбу; аналіз судової практики; складання клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявним матеріалами; підготовка документів для подання до суду; складання заяви про усунення недоліків. Загальна вартість наданих [PERSON] ТОВ «Центр правової допомоги України» послуг становить 12800,00 грн. Разом з тим, згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2024 року, вбачається, що ТОВ «Центр правової допомоги України» на виконання вищевказаного Договору про надання правової допомоги № 22042403 від 22 квітня 2024 року [PERSON] були надані послуги з правничої допомоги, зокрема зі складання позовної заяви з додатками, на загальну суму 12800,00 грн. (а.с.15). При цьому, інших послуг, що зазначені позивачкою в попередньому (орієнтовному) розрахунку сум судових витрат, вищевказаний Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2024 року не містить. Також, вищевказані (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат та Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2024 року не містять відомостей щодо затрат часу понесених ТОВ «Центр правової допомоги України» по конкретно виконаним роботам з правової допомоги. Водночас, з досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що ТОВ «Центр правової допомоги України» фактично було складено позовну заяву про розірвання шлюбу та підготовлено дві заяви про усунення недоліків позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначена позивачкою сума витрат на правову допомогу, на думку суду, є недоведеною та неспівмірною із складністю справи, обсягом реально наданих послуг адвокатом та не відповідає критерію розумності, про що й зазначає в своїй заяві відповідач [PERSON] . Таким чином, зазначені, виконані ТОВ «Центр правової допомоги України» роботи, враховуючи принцип розумності та співмірності вищевказаних послуг, а також малозначності цивільної справи про розірвання шлюбу, на переконання суду, значно завищені позивачкою, тому суд приходить до висновку, що їх потрібно зменшити до 3000,00 грн. Так, під час розгляду цивільної справи №753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.\~ Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за\~статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим:\~рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,\~«Гімайдуліна і інші проти України»\~(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року,\~«East/West Alliance Limited» проти України»\~(пункт 268) від 23 січня 2014 року,\~«Баришевський проти України»\~(пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні\~«Лавентс проти Латвії»\~(пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. З урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає необхідною та доведеною компенсацію судових витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 3000,00 грн. Підстав для стягнення з відповідача [PERSON] решти суми заявлених позивачкою витрат на правову допомогу суд не вбачає. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved