Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1200-1309\~від 04.05.2023\~року в розмірі 19 200,00 грн. Позов мотивує тим, що 04.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1200-1309. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А3481, для підписання Кредитного договору №1200-1309 від 04.05.2023 року, підтвердження ознайомленні з Правилами та інших супутних документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`зання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 19\~200,00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена % ставка 1.20 % в день, стандартна % ставка 1.50 % в день. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1200-1309 від 04.05.2023 0:00:00 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви. Сплачуючи кредит, Відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 25.09.2023 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 46 785,60 грн. (cорок шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять грн. 60 коп.) гривень, що складається з:прострочена заборгованість за кредитом - 19 200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 27 585,60 гривень; порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до умов Договору у разі прострочення Позичальником сплати процентів кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1200-1309 від 04.05.2023 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована Позичальником, порушення не усунуто. Разом з тим, станом на день подання позову розмір заборгованості становить 46 785,60 грн., відповідач неналежно виконує умови договору, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами. 17 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, позовну заяву просив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за останнім відомими зареєстрованими місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності учасників процесу, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів позову, 04.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1200-1309. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`зання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 19\~200,00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена % ставка 1.20 % в день, стандартна % ставка 1.50 % в день. З долучених позивачем матеріалів позову вбачається, що у реквізитах відповідача відсутні повні дані про його рахунок (картку), не містять матеріали позову і точних даних куди позикодавцем були перераховані кошти відповідачу. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. №6-16цс15. Позивач посилається у якості доказів наявності заборгованості на договір, який, як зазначалось вище не має повного рахунку особи, яка укладала договір; довідку самого позивача про перерахунок коштів на рахунок, який не має повних даних картки; довідку АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів на певні рахунки, дані яких також не є повними. Таким чином, з таких неможливо встановити, що картка, на яку було перераховано кошти належить саме відповідачу [PERSON] , і чи були такі перераховані взагалі, а тому така не є належним доказом. Таким чином, подані позивачем документи щодо заборгованості, не є підтвердженням виконаних банківських операцій. Суд позбавлений можливості перевірити існування зазначеної заборгованості саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт перерахування коштів на рахунки (картку) відповідачу. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем документи не є достатнім доказом перерахунку коштів, а відтак суд вважає недоведеною наявність боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів відповідачем, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаними кредитними договорами. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст.144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed