Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

В квітні 2024 р. заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою усиновлення, в якій просив суд ухвалити рішення про усиновлення ним дітей його дружини: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Внести у зв`язку з цим зміни до актового запису про народження дітей, зазначивши заявника їх батьком та змінивши при цьому прізвища та по батькові дітей. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] з 21 жовтня 2023 року , яка має трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] ; синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані зі слів їх матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заявник у своїй заяві вказав, що він відноситься до дітей як до своїх рідних, а вони вважають його своїм батьком. Він відчуває спорідненість із дітьми своєї дружини, займається їх вихованням, проводить із ними час, надає підтримку. Вся сім`я перебуває найого повному утриманні. На сьогодні із дітьми у них дружні стосунки, вони багато спілкуються, діляться таємницями між собою та підтримують одне одного. Діти звертаються до нього за порадами та допомогою. Всією сім`єю вони проживають разом в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Різниця в їзхньому із [PERSON] віці становить 33 роки, із [PERSON] - 36 років, із [PERSON] - 44 роки. Заявник має бажання та усі можливості для усиновлення дітей. Обмежено дієздатним чи недієздатним він не був визнаний. Має добрий стан здоров`я, інфекційними захворюваннями не хворіє. На обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває. До кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Має постійний дохід та має змогу утримувати всю родину, забезпечувати дітей всім необхідним для їх розвитку. Рідна мати дітей [PERSON] , яка є його дружиною, не проти усиновлення та надала свою згоду про відповідне. Правові наслідки усиновлення їй роз`яснені. Посилаючись на вказані обставини, заявник звернувся в суд з заявою про усиновлення дитини. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 12.02.2024 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Виконкому ММР у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. У своїй заяві підтримав раніше наданий Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення дітей заявником, просив задовольнити заявлені вимоги як такі, що відповідають найкращім інтересам дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновителями у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.10.2023 р., про що Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в той же день зроблений відповідний актовий запис № 335 та видане Свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] є троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , записаний [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , записаний [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , записаний [PERSON] . Як вбачається з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька всіх дітей записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з заяви [PERSON] , складеної та засвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. 26.02.2024 р., зареєстрованої в реєстрі за № 220, остання дає згоду на усиновлення її дітей: неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , та малолітніх синів, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] . Не заперечує проти зміни прізвища і по батькові дітей та внесення змін у зв`язку з цим до актових записів про народження. В матеріалах справи також міститься заява неповнолітньої [PERSON] , адресованої на ім`я начальника служби у справах дітей [PERSON] , про надання згоди останньою на її усиновлення вітчимом, [PERSON] , та зміною прізвища на " [INFO] " та по батькові на " [INFO] ". Заява аналогічного змісту також є від малолітнього [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей [PERSON] . Медичних протипоказань для усиновлення дітей заявник [PERSON] немає, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, що підтверджується висновком про стан здоров`я особи від 04.03.2024 року. Як вбачається з Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", [PERSON] станом на 19.02.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. З Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської місткої ради від 02.04.2024 р. про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , громадянином України [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування, враховуючи інтереси дітей, вважає усиновлення дітей заявником [PERSON] доцільним, як таке, що відповідає найвищим інтересам дітей. Відповідно до статті 21 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року, при усиновленні найкращі інтереси дитини мають враховуватися в першочерговому порядку. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Частиною 1 статті 208 СК України передбачено, що усиновленою може бути дитина. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до статті 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Перешкод, визначених ст. 212 СК України, для усиновлення судом не встановлено. Згідно з ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Стаття 314 ЦПК України передбачає за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 Cімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Частиною 1 ст. 229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно з абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229-231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод, встановлених ст. 212 СК України, для внесення змін до актового запису про народження дитини суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про доцільність задоволення заяви [PERSON] про усиновлення дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved