Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2024 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право приватної власності на спадкове майно на частку квартири [ADDRESS] , що при житті належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який за життя залишив заповіт на ім`я [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . До складу спадкового майна входило все наявне і належне майно [PERSON] , у тому числі частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , однак, 11.01.2023 ПН КМНО Красновською Тетяною Валеріївною винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії через неподання правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, померлим [PERSON] було здійснено дії щодо розшуку втрачених документів, а саме документу на право власності на квартиру, однак прийняті міри результату не дали. 03.04.2024 від пердставника відповідача до суду надіслано відзив, в якому зазначає, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, та все, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону буде мати право [PERSON] заповів [PERSON] , внаслідок чого, просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с. 73-74). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 24-25). Ухвалою судді від 15.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 27-29). Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.03.2024 відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 64-65). Ухвалою суду від 10.04.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с. 88-89). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10.04.2024 витребувано у приватного нотаріуса КМНО Красновської Т.В. копію спадкової справи №24/2020 (а.с. 90-91). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 239). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 03.04.2024 у відзиві просив слухати справу за його відсутності (а.с. 73-74). Третя особа приватний нотаріус КМНО Красновська Т.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 07.05.2024 у листі просила слухати справу за її відсутності (а.с. 100). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи cудом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 110). Відповідно до заповіту посвідченого 11.03.2020 приватним нотаріус КМНО Лавриненко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №260, [PERSON] заповів [PERSON] усе його майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, та все, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону буде мати право (а.с. 46). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 47). Згідно заяви про реєстрацію місця проживання від 27.05.2016 [PERSON] звертався до Відділу з питань реєстрації Святошинської РДА задля реєстрації його у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи №63519308 від 11.06.2021 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.07.2016 по 26.01.2021 (а.с. 169). Відповідно до Довідки від 05.02.2022 Святошинського УП ГУНП в місті Києві [PERSON] , [INFO] звертався з повідомленням про втрату документів, а саме документу на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на власне ім`я, однак прийняті міри по розшуку вказаних документів, які належать громадянину [PERSON] позитивного результату не дали, внаслідок чого подія не внесена до ЄРДР (а.с. 50). Згідно листа №068-068/ОП/М-257-385 від 05.03.2020 Державного архіву м. Києва, документи Київської біржі нерухомості «ДЖІ-АЙ-ПІ» на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходили, у зв`язку з чим надати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованого Київською біржею нерухомості «ДЖІ-АЙ-ПІ» 16.04.1997 №1-0256/97 немає можливості (а.с. 51). Як вбачається з Інформаційної довідки КВ-2021 №24192 від 25.06.2021, виданої КП КМР «КМ БТІ» за даними реєстрових книг Бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: за: [PERSON] - ч.; [PERSON] - ч. на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською біржею нерухомості «ДЖІ-АЙ-ПІ» 16.04.1997 №1-0256/97, зареєстрованого в Бюро 18.04.1997 за реєстровим №2555; ч. за: [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2006, зареєстрованого в Бюро 18.04.1997 за реєстровим №2555 (а.с. 52). 11.01.2023 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене Красновською Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №20, після смерті [PERSON] , що складається з земельної ділянки загальною площею: 0,0535 га, кадастровий номер: 3224984501:01:003:0118, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 342789732249, що розташована за адресою: [ADDRESS]. яка належала померлому на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г. 29.12.2017 за реєстровим №4185, право власності в Державному ресстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 29.12.2017, номер запису про право власності: 24248120 (а.с. 218). 11.01.2023 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене Красновською Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №21, після смерті [PERSON] , що складається із: земельної ділянки, загальною плошею: 2,8644 га, кадастровий номер: 823180800:02:003:0014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1728370618231, що розташована за адресою: Житомирська область, Любарський район, Бичівська сільська рада, яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №238496, виданого 05.09.2011 Вілділом Держкомзему у Любарському районі Житомирської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори Панасюк В.В. 06.04.2010 за реєстровим №335. Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 19.12.2018, номер запису про право власності: 29582380 (а.с. 221). 11.01.2023 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене Красновською Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №22, після смерті [PERSON] , що складається із: земельної ділянки, загальною плошею: 2,8644 га, кадастровий номер: 823180800:02:003:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1728339218231, що розташована за адресою: Житомирська область, Любарський район, Бичівська сільська рада, яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №238495, виданого 05.09.2011 Вілділом Держкомзему у Любарському районі Житомирської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори Панасюк В.В. 06.04.2010 за реєстровим №334. Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 19.12.2018, номер запису про право власності: 29581821 (а.с. 224). Постановою приватного нотаріуса Красновська Т.В. Київського міського нотаріального округу від 11.01.2023 відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на (одну четверту) частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих на спадкове майно (а.с. 53-54). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до ст. 41 Конституції України. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст. 321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Право власності відповідно до ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Так, за правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 1.2. Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 №282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до п. 4.9. Глави 10 Розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12. Глави 10 Розділу II Порядку). При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14. Глави 10 Розділу II Порядку). При цьому, згідно п. 4.16 Глави 10 Розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права. Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку в порядку ст. 392 ЦК України є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Аналогічна правова позиція викладена у висновках Верховного Суду у постановах від 02.05.2018 р. у справі № 914/904/17, від 27.06.2018 у справі № 904/8186/17, від 11.04.2019 у справі № 910/8880/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, [PERSON] заповів [PERSON] усе його майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, та все, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону буде мати право, у тому числі квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заповітом, що посвідчений 11.03.2020 приватним нотаріус КМНО Лавриненко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №260, проте отримати правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлого на квартиру позивач позбавлений можливості, внаслідок втрати документа на право власності на квартиру. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачем вжито всіх заходів для відновлення порушеного права, отже у даному випадку для позивача єдиним способом захисту його прав є визнання за ним у судовому порядку права власності в порядку спадкування за заповітом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати залишити за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved