Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

11 листопада 2023 року Кредитна спілка\~«Центр фінансових\~послуг» (далі\~КС «Центр\~фінансових послуг») звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором кредитної лінії, а також судові витрати та витрати на правову (правничу) допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2019 року між КС «Центр\~фінансових послуг» та [PERSON] був укладений Кредитний договір кредитної лінії про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит в сумі 10000 грн. 01 квітня 2019 року між КС «Центр\~фінансових послуг» та [PERSON] був укладений Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони\~погодили,\~що позивач\~надає відповідачці\~транш у\~розмірі 10000\~грн.,\~з врахуванням\~вказаного траншу\~сума залишку\~виданого позичальнику\~кредиту складає\~10000\~грн.,\~у п.\~3\~Додаткового договору\~про транш\~№ 1\~погоджено графік\~платежів по кредиту та процентам. КС «Центр\~фінансових послуг» відповідно до умов договору виконала свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачкою умови договору не виконуються, [PERSON] порушила свої зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів. Внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором станом на 25 жовтня 2021 року виникла заборгованість в сумі 6986 грн. 74 коп., з яких: 4501,81 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 1709,45 грн. сума заборгованості по сплаті процентів за період з 14 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року, 545,09 грн. інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту за період з 14 квітня 2020 року по 30 вересня 2021 року, 207,21 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року, 23,18 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором кредитної лінії в сумі 6986 грн. 74 коп., судові витрати та витрати на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі тіла кредиту. Вислухавши думку представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Cудом встановлено, що 01 квітня 2019 року між КС «Центр\~фінансових послуг» та [PERSON] був укладений Кредитний договір кредитної лінії № В43/046/19/56/08СЗ та Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії № В43/046/19/56/08СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. На підставі вказаних договорів позивач надав відповідачці позику в сумі 10000 грн. Строк на який надається кредит з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2021 року. Згідно\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачка [PERSON] була ознайомлена з умовами отримання кредиту, відсотками та штрафними санкціями, які можуть бути стягнуті в разі порушення умов договору, що підтверджується умовами договорів та графіком платежів, які містять особистий підпис відповідачки, копії яких додані до матеріалів справи. Факт отримання [PERSON] визначеної договором суми кредиту підтверджується доданою до матеріалів справи копією видаткового касового ордеру від 01 квітня 2019 року. Позивач посилається, що внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачкою станом на 25 жовтня 2021 року виникла заборгованість в сумі 6986 грн. 74 коп., з яких: 4501,81 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 1709,45 грн. сума заборгованості по сплаті процентів за період з 14 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року, 545,09 грн. інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту за період з 14 квітня 2020 року по 30 вересня 2021 року, 207,21 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року, 23,18 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До матеріалів справи наданий розрахунок заборгованості, який не був спростований відповідачкою та її представником. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачки 4501,81\~грн.\~суми заборгованості\~по тілу\~кредиту. За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України. Згідно з\~ст. 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. У постанові від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16Велика Палата Верховного Суду встановила наступне. У постанові\~від 23\~травня 2018\~року у\~справі №\~910/1238/17\~з приводу\~застосування приписів\~статті 1048\~ЦК України\~у разі\~неправомірного,\~незаконного користуванням\~боржником грошовими\~коштами через\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~Велика Палата\~Верховного Суду\~вказала на\~таке. Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами цього спору внаслідок припинення договору депозиту і невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.\~У випадках, коли боржник\~порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. \~Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~вимог ст.\~625\~ЦК України боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 545 грн. 09 коп. інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту; 207 грн. 21 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року; сума заборгованості по сплаті процентів за період з 14 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року та три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період з 14 квітня 2020 року по 25 жовтня 2021 року стягненню не підлягають. Згідно ст. 133 Цивільного процесуального\~Кодексу України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~викладеного, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, які складаються із суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2400, 00 грн. пропорційно до задоволених вимог в розмірі в сумі 3511,84 грн. (6986,74/100=69,87; 5254,11/69,87=75,2; 4670/100х75,2=3511,84)

Outcome: partial