Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У позовній заяві представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] частини сплаченого потерпілій у ДТП стороні страхового відшкодування в сумі 81636,59 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 20 грудня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладена додаткова угода щодо страхування відповідного переліку транспортних засобів № 1869/19-Т/Ц2/421 (до Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/ПС/Ц2 від 01.10.2019), згідно якої ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Peugeot 208», номерний знак [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02 грудня 2020 року за участі застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є відповідач [PERSON] . Внаслідок пригоди автомобіль «Peugeot 208» зазнав механічних пошкоджень, а його власник матеріальних збитків. Відповідно до умов договору та страхового акта позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 209036,59 гривень, яку сплатив ТОВ «ОТП Лізинг» 11 лютого 2021 року. Автомобіль винуватця ДТП «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу № 129540302 з лімітом відповідальності 130 000,00 грн, у зв`язку із чим ця страхова компанія сплатила ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за програмою прямого врегулювання, суму в розмірі 127 400,00 грн. Невідшкодованою залишилась частина виплаченого страхового відшкодування в розмірі 81636,59 грн, яка покладається на відповідача як винуватця ДТП. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 15 листопада 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав в повному обсязі. Зазначив, що додаткова угода № 1869/19-Т/Ц2/421 від 20.12.2019 без надання самого договору страхування не може бути самостійною підставою для подання позову. Самого факту ДТП не заперечує, однак вважає, що пошкодження автомобіля «Peugeot 208» могли бути усунуті за незначні кошти, які не відповідають сумі виплаченого страхового відшкодування в розмірі 209036,59 грн. Належних та допустимих доказів на підтвердження завданих збитків позивач не надав. Експертний висновок, який підтверджує завдану шкоду, чи документи, які підтверджують вартість ремонтних робіт та використаних запасних частин, до позову не додано. Оскільки страховик прийняв рішення про недоцільність відновлення транспортного засобу, тому, виплативши страхувальнику повне страхове відшкодування, отримав право на залишки пошкодженого у ДТП автомобіля. Він міг би сам здійснити ремонт автомобіля «Peugeot 208» та подальший його продаж дав би змогу врегулювати претензію позивача. Представник позивача подала відповідь на відзив відповідача. Зазначила, що автомобіль «Peugeot 208» мав значні пошкодження передньої частини, про що зазначено в протоколі огляду. Вважає, що розмір заподіяних збитків документально підтверджений належними і допустимими доказами. Крім цього, відповідач взагалі не зазначає з якими саме пошкодженнями відповідно до протоколу огляду та з якими саме позиціями в рахунку фактурі він не згідний. В даному випадку автомобіль «Peugeot 208» не вважається фізично знищеним в розумінні норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У такому випадку виплата здійснювалася би відповідно до рахунку СТО, де вартість ремонту складає 296319,82 гривень, що б призвело до більшого відшкодування зкоди зі сторони відповідача. Розмір страхового відшкодування був розрахований відповідно до умов договору майнового страхування (п.13.5), виходячи із того, що вартість відновлювального ремонту перевищувала 75% дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору, а тому за умовами договору вважається конструктивною загибеллю транспортного засобу. Сума страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ сплачується в розмірі дійсної вартості ТЗ, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи. Ухвалою суду від 19 січня 2024 року за результатами розгляду клопотання представника відповідача визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, електронною поштою надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що наявні у справі фото не стосуються ДТП у справі, оскільки автомобіль не мав таких пошкоджень, а самі подушки не відкривались. Вважає, що зазначені у рахунку-фактурі ціни є завищеними як щодо вартості запчастин, так і щодо вартості обслуговування. Водій пошкодженого автомобіля на той час говорив, що автомобіль тільки забрав з ремонту після попереднього ДТП, тому підозрює, що наявні у справі фото стосуються іншого ДТП. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] , окрім наведених у відзиві доводів, вказав на невідповідність позиції позивача про те, що автомобіль не підлягає відновленню, оскільки автомобіль відремонтовано, неодноразово відчужений і на даний час перебуває на обліку в органах ВРЕГ. Спір міг бути урегульований відразу після виплати страхового відшкодування та проведення експертизи. Рахунок-фактура не може бути належним доказом через обмеженість її дії у три дні. Генеральний договір № 1362/19-Т/ДГО/ПС/Ц2 не може розглядатися як доказ, оскільки разом із позовом, так як це визначено ЦПК України», не подавався. У постанові суду за ст.124 КУпАП потерпілим визнано конкретну особу водія, а не позивача ТОВ «ОТП Лізинг». Положення п.13.5 Генерального договору до відповідача не можуть застосовуватись, оскільки він не є стороною цієї угоди. Просив відмовити у задоволенні позову. Аналізом доказів по справі суд встановив такі факти і обставини. \~ \~ \~ \~01 жовтня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (Страховик) і ТОВ «ОТП Лізинг» (Страхувальник) уклали Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2, за умовами якого Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього Договору виплату страхового відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачу або Третій особі, а Страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови Договору. \~ \~ \~ \~20 грудня 2019 року ці ж сторони уклали додаткову угоду до Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 щодо страхування відповідного переліку ТЗ № 1869/19-Т/Ц2/421 від 20.12.2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно із п.1 Додаткової угоди Страховик приймає на умовах Договору та цієї Додаткової угоди на страхування ТЗ, перелік яких викладений в Додатку № 1. \~ \~ \~ \~У Додатку до Додаткової угоди значиться автомобіль «Peugeot 208», кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , страхова сума 341986,57 грн. Строк дії Додаткової угоди (період страхування: з 27.12.2019 по 26.12.2020 р.) \~ \~ \~ \~02 грудня 2020 року в селі Фійна Жовківського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Peugeot», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] і власником якого є ТОВ «ОТП Лізинг», та за участі автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року в справі № 444/3294/20, яка набрала законної сили 05 січня 2021 року, винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний [PERSON] , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 129540320 у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з лімітом відповідальності за шкоду майну 130000,00 грн, франшиза 2600,00 грн. Власником цього автомобіля є [PERSON] 09\~грудня 2020\~року страховий\~комісар ПрАТ\~«Страхова компанія\~«Арсенал Страхування»\~здійснив огляд\~пошкодженого у\~ДТП автомобіля марки «Peugeot», номерний знак [NUMBER] , за результатами якого склав протокол огляду транспортного засобу, у якому навів опис пошкоджень (всього 33 позиції) та тип ремонтних операцій (заміна, ремонт, фарбування, інше). Відповідно до складеного офіційним дилером марки Peugeot у Львові й Львівській області ТОВ «Ілта Львів» рахунку-фактури № 22253 від 23.12.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot», номерний знак [NUMBER] , становить 296319,82 грн, з яких: 55080,00 грн вартість робіт, 241239,82 грн вартість запасних частин та матеріалів. Відповідно до розрахунків страхового відшкодування від 04 лютого 2021 року та страхових актів від 09 лютого 2021 року за № 109.00060121-1 та за № 006.02974920-1 до виплати ТОВ «ОТП Лізинг» позивач визначив всього 209036,59 гривень (127400,00 + 81636,59). За страховим актом № 109.00060121-1 відповідальною особою є страхова компанія «ПЗУ Україна», розмір страхового відшкодування 127400,00 грн визначений в межах ліміту відповідальності згідно полісу № 129540320 за мінусом франшизи (130000,00 2600,00). За актом № 006.02974920-1 на суму 81636,59 грн винуватець ДТП [PERSON] визначений як особа, до якої висувається позов в порядку регресу. Указані суми страхового відшкодування (127400,00 грн та 81636,59 грн) ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатило ТОВ «ОТП Лізинг» 11 лютого 2021 року двома платежами відповідно до платіжної інструкції № 7283757 та платіжного доручення № 7283748. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано правовий висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. За обставинами\~цієї справі\~з вини\~відповідача [PERSON] \~заподіяно шкоду ТОВ «ОТП Лізинг», розмір якої перевищує ліміт відповідальності страховика винної у ДТП сторони - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням потерпілій стороні його ж страховиком та повернутою сумою страхового відшкодування страховиком винуватця ДТП становить суму заявлених позовних вимог. Відповідач не погоджується із визначеною позивачем і виплаченою потерпілій у ДТП стороні ТОВ «ОТП Лізинг» сумою страхового відшкодування у 209036,59 гривень. Така позиція відповідача на увагу не заслуговує та суд її відхиляє з огляду на таке. У справі встановлено, що виплату страхового відшкодування позивач здійснював на підставі укладених із ТОВ «ОТП Лізинг» Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 та Додаткової угоди № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2. Генеральним договором визначено, що страхове відшкодування грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов Договору при настанні страхового випадку. Повна (конструктивна) загибель ТЗ це випадок, коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 75% від меншої з таких величин: 1) дійсної вартості застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку, збільшеної на 20%; 2) страхової суми застрахованого ТЗ. У пункті 2 Додаткової угоди погоджені умови страхування для транспортного засобу КАСКО. Франшиза за ризиком «збитки внаслідок ДТП» складає 6000,00 грн. Отже, враховуючи страхову суму 341986,57 гривень та зобов`язуючу пропозицію, за якою найвища пропозиція вартості автомобіля «Peugeot 208», перша реєстрація 01.2016, становить 95000,00 гривень, пошкоджений у ДТП автомобіль «Peugeot 208», номерний знак [NUMBER] , за умовами вищевказаного договору має статус повної (конструктивної) загибелі ТЗ. У зв`язку із цим виплата страхового відшкодування у даному випадку здійснюється за формулою наведеною у п.13.5 Договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2. Саме за цією формулою позивач визначив розмір страхового відшкодування з урахуванням зібраних для цього матеріалів і визначених умовами договору вихідних даних. За таких обставин, позиція сторони відповідача про непідтвердження належними і допустимими доказами суми страхового відшкодування є безпідставною. Підстав не розглядати в якості доказу Генеральний договір № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 суд не вбачає, оскільки в силу принципу змагальності сторін процесу він був наданий позивачем на спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Стосовно рахунку-фактури № 22253 від 23.12.2020, то він враховувався позивачем лише у вирішенні питання віднесення пошкодженого транспортного засобу до такого, що має повну (конструктивну) загибель. При визначенні суми страхового відшкодування наведені у рахунку-фактурі розрахунки вартості ремонтних робіт та запасних частин до уваги позивачем не приймались через відсутність такої потреби з огляду на визначену у п.13.5 Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 формулу обрахунку відшкодування. В той же час, не погоджуючись із наявним у справі рахунком-фактурою, іншого аналогічного по своїй суті доказу відповідач не подав. Як зазначено вище, в даному випадку має місце повна (конструктивна) загибель ТЗ і таке визначення передбачене умовами Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2. Такий статус транспортного засобу не є рівнозначним поняттю фізичного знищення транспортного засобу, який наведений у ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому твердження представника відповідача у цій частині є безпідставними. В постанові суду по справі № 444/3294/20 за ознаками ст.124 КУпАП в її мотивувальній частині дійсно зазначено потерпілим [PERSON] , який під час ДТП був водієм автомобіля «Peugeot», номерний знак [NUMBER] . Проте, визначення у постанові водія у такому статусі аж ніяк не спростовує майнового права ТОВ «ОТП Лізинг» стосовно указаного транспортного засобу, а відтак не спростовує порушення його майнового права внаслідок пошкодження у ДТП транспортного засобу, у зв`язку із чим зазначене товариство має право на відшкодування збитків на умовах укладеного із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» договору майнового страхування. У цій\~справі мають\~місце правовідносини\~суброгації,\~тому твердження\~представника відповідача\~про те,\~що відповідач\~не є\~стороною Генерального договору № 1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 також є безпідставними. Обрана відповідачем стратегія невизнання позову побудована виключно на власних твердженнях, які нічим не підтверджені і в той же час не спростовують наданих позивачем доказів. Крім того, оцінюючи доводи відповідача, суд зазначає, що жодної заінтересованості позивача у виплаті ТОВ «ОТП Лізинг» страхового відшкодування у більшому розмірі, а ніж визначено умовами договору, по справі не відслідковується і не доводиться. Така тактика взагалі є економічно невигідною для будь-якої страхової компанії. Страхова компанія винуватця ДТП, зі своєї сторони, жодних заперечень стосовно суми відшкодування не висувала. Тому вважати визначену позивачем суму страхового відшкодування завищеною відсутні підстави. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, а тому заявлені ним вимоги узгоджуються, як із чинними нормами законодавства, так і фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вище викладене, з огляду на встановлену вину відповідача у скоєнні ДТП, здійснення позивачем страхової виплати своєму страхувальнику як потерпілій у цій ДТП стороні, а також переходу до позивача права вимоги про відшкодування у порядку суброгації збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування, суд дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог та їх задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід стяг-нути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved