Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , Бучанської районної державної адміністрації Київської області, в якому просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з 2006р. по [INFO] (до дня смерті [PERSON] [INFO] ); визнати спільною сумісною власністю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] як подружжя, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, нерухоме майно, а саме: Об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 753376332224; визнати право власності на (половину від) частки [PERSON] [INFO] на Об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 753376332224. У поданій позовній заяві [PERSON] , [INFO] вказує, що познайомилась з [PERSON] , [INFO] , у 2004 році, далі у них зав`язались відносини та починаючи з 2006 року вони почали жити разом у м. Києві. Їх відносини тривали близько 18 років, аж до смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті. Позивач вказує, що свої стосунки з [PERSON] не приховувала, всі друзі та знайомі сприймали її та Кивиригу як одну сім`ю. З 2006 року спочатку вони жили разом з дочкою та онучкою позивачки в квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS] . З 2013 року вони стали жити у [ADDRESS] , про що є відповідна довідка видана головою ОСББ «Вежа ДВРЗ». Позивач вказує, що у 2015 році вони разом вирішили, що старість будуть доживати у будинку, а тому за спільні кошти було розпочато будівництво будинку (його добудова), який був побудований на момент смерті [PERSON] на 71%, а у 2016 зареєстровано майнові права на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] з 20.06.2016 року володіє часткою на об`єкт нерухомості. Позивач вказує, що за домовленістю право власності було оформлено на [PERSON] , як на її чоловіка, якому вона повністю довіряла. Позивачка вказує, що разом із [PERSON] вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки. Разом відпочивали та займались побутом: ремонт будинку, спільний відпочинок, купівля меблів, відвідання театрів та концертів тощо. Позивачка вказує, що починаючи з 2011 року самопочуття померлого [PERSON] стало погіршуватись, після обстеження йому діагностували хворобу « Паркінсона ». В момент загострення хвороби він неодноразово лежав у лікарнях на лікуванні. В цей час Позивачка, [PERSON] , доглядала за ним, піклувалась та матеріально забезпечувала. [INFO] самопочуття [PERSON] значно погіршилось і позивачка викликала швидку допомогу. [INFO] лікар констатував смерть від ішемічної хвороби серця, це підтверджується Свідоцтво про смерть [PERSON] від 05.12.2022. Позивачкою [INFO] за кошти сім`ї були проведені всі необхідні ритуальні обряди (труна, одяг і тд) та відспів померлого у храмі, все це підтверджується договором-замовленням від [INFO] № 00698. 16.05.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було вирішено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Бучанської районної державної адміністрації Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна як спільної сумісної власності подружжя - залишити без руху. 31.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче провадження у справі. 27.07.2023 року Бучанська районна державна адміністрація Київської області через канцелярію суду зареєструвала відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що заперечує щодо позовних вимог з підстав неналежності відповідача. 22.09.2023 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів по справі. 31.10.2023 ухвалою суду було вирішено витребувати від Бучанської міської державної нотаріальної контори (юридична адреса: 08292, Київська область, Бучанський район, м. Буча, вул. Пушкінська, буд. 59-Б; поштова адреса: 08297, Київська обл., Бучанський район, м. Буча, бульвар Богдана Хмельницького, буд. 5/5, літера «А», офіс № 8) належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 22.03.2024 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 30.05.2024 року позивач не з`явилася, її представник адвокат Янко М.І. 30.05.2024 року подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про судове засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Щодо проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з січня 2006 року по грудень 2022 року позивачка зазначає наступне. На підтвердження спільного проживання позивач надала до суду довідку від ОСББ «ВЕЖА ДВРЗ» від 21.03.2023 року № 50. Також, факт спільного проживання підтверджується поданими до суду заявами консьєржа будинку по [ADDRESS] [PERSON] та в.о. голови правління ОСББ «ВЕЖА ДВРЗ» [PERSON], які підтвердили проживання [PERSON] разом з [PERSON] з 2012 р. по 2022 рік. Щодо спільного придбання у власність нерухомого майна (будівництва будинку) в період з 2015 року по 2016 року. За спільні кошти сім`ї було придбано об`єкту незавершеного будівництва який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Майнові права на даний Об`єкт у 2016 було зареєстровано на [PERSON] , оскільки інші будинку придбала його дочка [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання. Зокрема положеннями статті 1264 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивачка вказує, що обізнана, що на сьогоднішній день у померлого [PERSON] відсутні інші спадкоємці за законом та/або за заповітом, які б знаходились в Україні. У квітні 2023 року позивачка звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини (копія заяви надається). Проте, нотаріус пояснила, що заявницею до документів на оформлення спадщини не додано документа (рішення суду) про факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] до дня його смерті. Позивачка вказує, що метою звернення до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання є подача документів для прийняття спадщини та отримання Свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, позивачка вказує що звертається до суду для визнання права власності на Об`єкт, який на думку позивачки є спільною сумісною власністю подружжя, а отже позивачка має право на 1/2 частки від частки [PERSON] . Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , познайомилась з у 2004 році, далі у них почалися близькі відносини та починаючи з 2006 року вони почали жити разом у м.Києві на квартирі позивачки. Їх відносини тривали близько 18 років, та закінчились у зв`язку із смертю [PERSON] , яка сталась [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті. Позивачка вказує, що свої стосунки з [PERSON] не приховувала, всі друзі, діти та знайомі сприймали її та Кивиригу як одну сім`ю. З 2006 вони жили разом з дочкою та онучкою позивачки в квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS] . З 2013р вони стали жити у [ADDRESS] , про що є відповідна довідка видана головою ОСББ «Вежа ДВРЗ». На підтвердження факту спільного проживання судом було досліджено: 1)Виписка з історії хвороби (для поліклініки за місцем проживання) №62449 ДУ «Інститут геронтології імені Д. Ф. Чеботарьова НАМН України» про те що, [PERSON] 1946 р.н., що проживає у [ADDRESS] перебував на лікуванні з 07.10.2011 по 27.10.2011 з діагнозом Паркінсонізм. 2)Договір-замовлення від 12.03.2013р. про замовлення [PERSON] кухні, доставка [ADDRESS] . 3) У травні-червні 2014 році [PERSON] та [PERSON] разом подорожували до Кіпру (Ларнака ). Надається програма туру CY25054059, Страхові поліси подорожуючих від 22.05.2014р. 4) Виписка із медичної карти амбулаторного хворого про те що, [PERSON] 1946 р.н., перебував на лікуванні з 18.08.2015 по 26.08.2015р. у Київській Клінічній лікарні №2. 5) Білет-запрошення від 31.01.2016р. наданий [PERSON] та [PERSON] на концерт Камерної музики у національному будинку органної та камерної музики України. 6) Витяг з єдиного реєстру речових прав про реєстрацію у 2016році прав на будинку [ADDRESS]. 7 ) Заява від 05.04.2018 до управляючої компанії від [PERSON] про перерахунок вартості комунальних послуг квартири [ADDRESS]. 8 ) Заява про оформлення листка непрацездатності від 15.02.2019р Київська міська клінічна лікарня №11 Неврологічне відділення [PERSON] 1946 р.н., що проживає у [ADDRESS] 9) Декларація з сімейним лікарем №0001-ХН8Е-РМ00 від 27.03.2019р. [PERSON] , що проживає [ADDRESS] . Сімейний лікар [PERSON] . 10) Декларація з сімейним лікарем №0001-ХН8Е-РМ00 від 27.03.2019р. [PERSON] , що проживає [ADDRESS] . 11) Виписка з історії хвороби №1024/369 Київська міська клінічна лікарня №11 Неврологічне відділення, про те що [PERSON] 1946 р.н., що проживає у [ADDRESS] , пенсіонер знаходився на лікуванні з 10.04.2019 р. по 03.05.2019р. 12) Відповідно до карти профілактичних щеплень від 28.09.2021р. [PERSON] , що проживає [ADDRESS] , зробила щеплення в поліклініці Дніпровського району № 4 проти туберкульозу та щеплення проти поліомієліту. 13) Інформаційна згода при щепленні від Ковіду (Covid-19) (від 28.08.2021) [PERSON] та [PERSON] , що проживають зараз [ADDRESS] . 14) Відповідно до карти профілактичних щеплень від 28.09.2021р. [PERSON] , що проживає [ADDRESS] , зробив щеплення в поліклініці Дніпровського району № 4 проти туберкульозу та щеплення проти поліомієліту. 15) Виписка з історії Хвороби [PERSON] «Сучасна стоматологія «Оксамит» від 07.12.2021р. 16) Товарний чек №4078 від 21.09.2022р. про купівлю та доставку [ADDRESS] Бойлера. 17 ) Консультаційний висновок експерта №4422 від 14.11.2022р. про те що, [PERSON] 1946 р.н., про призначення лікування. 18) Чеки про купівлю ліків відповідно до призначення лікаря. 19) Лікарське свідоцтво про смерть №1512 від 06.12.2022р. про те що [PERSON] помер [INFO] у [ADDRESS] . 19) Довідка про причину смерті від [INFO] померлого [PERSON] , що він помер від Хронічної ішемічної хвороби серця. 21) Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 06.12.2022р. 22) Спільні фото [PERSON] та [PERSON] у різні періоди їх спільного життя. Відповідно до заяв свідків ( [PERSON] [PERSON] ) [PERSON] та [PERSON] проживала у [ADDRESS] однією сім`єю. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - Об`єкту незавершеного будівництва , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 753376332224; опис об`єкта: Опис: незакінчений будівництвом, побудований на 71 (сімдесят один) %, житловий будинок; приватний нотаріус Апишкова Зінаїда Іванівна, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська обл. Власником даного Об`єкту з часткою 1/2 є [PERSON] ( [PERSON] ), який зареєстрував право власності на цей об`єкт 20.08.2016року. Суд встановив, що на момент реєстрації права власності на цей Об`єкт, [PERSON] проживав спільно з позивачкою. Позивачка приймала активну участь в оплаті будівельних матеріалів та в ремонті, оскільки було спільне ведення домашнього господарства. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання. Зокрема положеннями статті 1264 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивачка обізнана, що на сьогоднішній день у померлого [PERSON] відсутні інші спадкоємці за законом та/або за заповітом, які б знаходились в Україні. У квітні 2023 року позивачка звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини. Даний факт підтверджується інформацією від Бучанської міської державної нотаріальної контори (юридична адреса: 08292, Київська область, Бучанський район, м. Буча, вул. Пушкінська, буд. 59-Б; поштова адреса: 08297, Київська обл., Бучанський район, м. Буча, бульвар Богдана Хмельницького, буд. 5/5, літера «А», офіс № 8). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Враховуючи викладене,

Outcome: approved