Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02 травня 2024 року представник позивача Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю в розмірі 400 000 грн. Вказує, що [PERSON] протягом тривалого часу працював на різних посадах у різних структурних підрозділах у ПрАТ «ПівнГЗК». За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Відповідно до п. 7 акту №11 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.02.2008, встановлено наявність профзахворювання: радикулопатія шийна і поперекова-крижова на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв. плечолопаткового пері артрозу ПФ другого ст., деф. артрозу ліктьових ПФ першого другого ст. і колінних ПФ другого ст.. суглобів та трофічними порушеннями на кистях. Також п. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 02 квітня 2013 року, встановлено у [PERSON] захворювання: - сидеросилікоз першої-другої ст. легенева недостатність першого-другого ст. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 березня 2021 року серії 12 ААА № 059591 позивачу повторно безтерміново визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 65%, з яких: 35% - радикулопатія, 30% - сидеросилікоз. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 березня 2021 року серії 12 ААБ № 627588 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності. [PERSON] має постійні скарги на стан свого здоров?я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти № 482 стаціонарного хворого та випискою-епікризом № 189/54 із медичної карти стаціонарного хворого. Відповідно до медичного висновку від 11 лютого 2021 позивач має скарги на виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, напади утрудненого дихання до 2-4 р/добу, які виникають як фіз, навантаженнях, так і спонтанно незалежно від часу на добу, сильний приступоподіоний кашель з виділенням слизового, в?язкого харкотиння, біль у грудях та міжлопатковій ділянці загальну слабкість, швидку втому, запаморочення і тд. у зв?язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв?язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. [PERSON] вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров?я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 400 000 грн. моральної шкоди. 20.05.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій [PERSON] зазначає, що розслідування хронічного професійного захворювання відбувалось за останнім місцем роботи позивача, що в свою чергу не скасовує і не обмежує відповідальність відповідача за заподіяну позивачу моральну шкоду, а тому з цих підстав не може бути відповідальним за заподіяну моральну шкоду ніхто інший, окрім роботодавців, в тому числі і ПрАТ «ПівнГЗК». Стислий виклад позиції відповідача. 20.05.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому вона звертає увагу на те, що позивач зазначає, що працював електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання з 12.07.1989 по 29.08.1989 на збагачувальній фабриці ВАТ «ПІВНГЗК» та виконував роботи, які характеризувалися підвищеним рівнем фізичної навантаженості та несприятливим мікрокліматом при цьому з позову вбачається, що причинами професійного захворювання стала робота впродовж 14 років в умовах підвищеного рівня фізичної навантаженості та несприятливого мікроклімату. Професійне захворювання виникло за період роботи: з 04.02.1992 р. по 11.11.1992 р., 24.11.1993 р. по 09.03.2000 р., з 23.01.2002 р. по 18.07.2005 р., з 10.05.2006 р. по 24.09.2009 р., працюючи на шахті «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА» та з 03.04.2000 р. по 03.04.2002 р. на шахті «Орджонікідзе» ВАТ «ЦГЗК» та працюючи електрослюсарем черговим з 12.07.1989 р. по 29.08.1989 р. на ВАТ «ПІВНІЗК». Представник зауважує, що період роботи [PERSON] на підприємстві відповідача склав лише 1 місяць 17 днів, тоді як загальний стаж роботи в умовах шкідливих факторів 14 років, тобто лише 1% від загального стажу роботи в умовах шкідливих факторів, решту 99% працював на інших підприємствах. На інших підприємствах позивач працював на підземних дільницях по професії підземним прохідником з повним робочим днем в шкідливих умовах, що передбачає повну зайнятість всієї робочої зміни у шкідливих умовах праці. До працевлаштування на підприємство відповідача та після цього, досить тривалий час позивач працював на інших підприємствах з шкідливим умовами праці. За наявними доказами долученими до позовної заяви визначено зв?язок між професійним захворюванням позивача та умовами праці саме на Шахті «Ювілейна», ВАТ «СУХА БАЛКА», а не з умовами праці на іншому підприємстві, яке не було останнім місцем роботи позивача та на якому мали місце шкідливі фактори виробничого середовища, які можуть викликати саме те профзахворювання, яке встановлено позивачу. Зі свого боку ПРАТ «ПІВНГЗК» вважає, що є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки обов?язок виконати вимоги позивача лежить на іншій юридичній особі - Шахта «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА», де позивач працював з повним робочим днем в підземних умовах на ш. "Ювілейна" Рудника «Суха Балка», який був перейменовано на ВАТ «Суха Балка», яка була перейменована на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», правонаступником якого є наразі ПрАТ «Суха Балка», звідки позивача було звільнено за власним бажанням через вихід на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, у зв`язку з чим представник просить відмовити в задоволені позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21.05.2024 ухвалою суду відмовлено в клопотанні представника відповідача про призначення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 12.07.1989 по 29.08.1989, працював у ПрАТ «ПівнГЗК», електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування збагачувальної фабрики, загальний стаж роботи позивача 23 роки, з них: 7 років 09 місяців за професією, та 11 років 06 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актами розслідування хронічного професійного захворювання від 15.02.2008 та 02.04.2013, медичним висновком ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» та санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці № 343 від 11.02.2021 (а.с17-18, 19-20, 21, 12-13). \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку №343 від 11.02.2021 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагнози [PERSON] та виявлено професійні захворювання: сидеросилікоз першої-другої стадії (u/r 2/2), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група С. Легенева недостатність другого-третього ступеня. (29.01.2013), радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні полісегментарної дископатії з вираженими (3ст) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, ПФ-другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових (ПФ-другого ступеня) і колінних (П-другого ступеня) суглобів, та трофічними порушеннями на кистях, що також підтверджується медичними виписками-епікризами, виписками, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.04.2013 (а.с. 12-13, 19). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02 квітня 2013 року, [PERSON] працюючи на шахті «Ювілейна» підземним прохідником виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів екоплуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 07.1989-08.1989 - електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, збагачувальна Фабрика, ПівнГЗК, 02.1992-11.1993 - електрослюсар черговий та з ремонту устаткування ДСФ, ШБУ, Рудник «Суха Балка», 04.2000-12.2001- підземний прохідник, шахта імені Орджонікідзе, ВАТ «ЦГЗК». Причиною виникнення хронічного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу; умови праці підземного прохідника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості; аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 9,2 при гранично допустимій до 2,0. З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) пропонується [PERSON] , в.о. підземного начальника дільниці №8 шахти «Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»: забезпечити постійний контроль за використанням засобів провітрювання, засобів індивідуального захисту органів дихання підземними прохідниками. Строк здійснення заходів - 3 8 квітня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. В зв?язку з закінченням роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» 06.06.2008 та роботу впродовж більше 13 років в умовах впливу шкідливих факторів, посадових осіб підприємства, які порушували законодавство про охорону пращ, встановити неможливо (а.с. 20). Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 лютого 2008 року, умови праці у ВАТ „Північний гірничозбагачувальний комбінат" на рудозбагачувальній фабриці №2 - маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 30 кг при допустимому до 30 кг; - нахили корпусу - > 300 разів при допустимому 100 разів за зміну. Важкість праці відноситься до ІІІ класу 2 ст. шкідливості, що також підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.04.2013(а.с. 18, 20). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 березня 2021 року серії 12 ААА № 059591 позивачу повторно з 23.03.2021 безстроково встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - радикулопатія, 30% - сидеросилікоз, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначеня (а.с. 30, 31). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.04.2013, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що профмаршрут позивача складав: 07.1989-08.1989 - електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, збагачувальна Фабрика, ПівнГЗК, 02.1992-11.1993 - електрослюсар черговий та з ремонту устаткування. ДСФ, ШБУ, Рудник «Суха Балка», 04.2000-12.2001- підземний прохідник, шахта імені Орджонікідзе, ВАТ «ЦГЗК».. Так, [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача з 07.1989-08.1989 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, збагачувальної Фабрики, ПівнГЗК, керував масою вантажу, що підіймається та переміщується вручну 30 кг при допустимому до 30 кг; - нахили корпусу - > 300 разів при допустимому 100 разів за зміну. Важкість праці [PERSON] відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК» є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу; умови праці підземного прохідника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості; аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 9,2 при гранично допустимій до 2,0. Згідно пунктів 18, 19 Акту, З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) пропонується [PERSON] , в.о. підземного начальника дільниці №8 шахти «Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»: забезпечити постійний контроль за використанням засобів провітрювання, засобів індивідуального захисту органів дихання підземними прохідниками. Строк здійснення заходів - 3 8 квітня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. В зв?язку з закінченням роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» 06.06.2008 та роботу впродовж більше 13 років в умовах впливу шкідливих факторів, посадових осіб підприємства, які порушували законодавство про охорону пращ, встановити неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 1 місяць, враховує тривалість роботи позивача на інших підприємствах, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 3000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial