Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] через свого адвоката Язан Наталію Сергіївну поштою звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:07:018:0278, площею 0,0954 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 30.09.2019 передано земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 3210300000:07:018:0278, площею 0,0954 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] у спільну сумісну власність позивачу [PERSON] та її матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на частку земельної ділянки, що належала померлій. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач отримала відмову, оскільки неможливо визначити частку земельної ділянки, що належала померлій. Брат позивача, [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач вказує про перешкоди в оформленні спадкового майна, тому звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.03.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні 29.04.2024, витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Недільченко Інни Сергіївни копії матеріалів спадкової справи № 13/2023, заведеної після смерті [PERSON] . 22.04.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Недільченко Інни Сергіївни надійшли витребувані докази. В супровідному листі до спадкової справи [PERSON] вказала, що письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог викладено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, долученої до матеріалів справи, свою позицію підтримує та просить розглянути справу на розсуд суду. 29.04.2024 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті 11.06.2024. 11.06.2024 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. В матеріалах справи міститься клопотання представника Білоцерківської міської ради Борман О.І про розгляд справи без участі представника БМР за наявними матеріалами на розсуд суду, просить надіслати повний текст судового рішення на поштову адресу. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2082 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2013. Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 4449-78/VII від 30.09.2019, затверджено технічну документацію із землеустрою та передано земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 3210300000:07:018:0278, площею 0,0954 га, з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , у спільну сумісну власність громадянам [PERSON] та [PERSON] . 07.02.2020 державним реєстратором Білоцерківської міської ради Бурімською Наталією Іванівною прийнято рішення з індексним номером 51029917 про державну реєстрацію права спільної сумісної власності 1/1 за [PERSON] та 1/1 за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2025858732103, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 367931858 від 29.02.2024.\~ [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2023. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Судом досліджено копію спадкової справи № 13/2023 до майна померлої [PERSON] , яка розпочата приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Недільченко Інною Сергіївною. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після померлої звернулась її дочка [PERSON] . З копії заповіту від 22.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М. вбачається, що [PERSON] , [INFO] заповіла [PERSON] , [INFO] , все своє майно. 17.02.2024 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Недільченко І.С. видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на: 1) квартиру [ADDRESS] ; 2) 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; 3) 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; 4) грошові вклади в АТ КБ "ПриватБанк", реєстрові № 289, 290, 291, 292 відповідно. Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Недільченко І.С. № 61/02-31 від 17.02.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:07:018:0278, площею 0,0954 га, після смерті її матері [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності. Вказана відмова обґрунтована неможливістю встановити склад спадкового майна (визначити частку земельної ділянки, що належала померлій), так як частки співвласників не визначено. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Судом встановлено, що [PERSON] за життя разом з донькою [PERSON] набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:07:018:0278, площею 0,0954 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Все своє майно померла заповіла доньці. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права па спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями частини 2 статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 та ст. 391 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19 вказано, що відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передбачає факт прийняття спадкоємцем спадщини та неможливість її оформлення. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 статті 81, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що воля спадкодавця на передачу нерухомого майна доньці охоплювала все майно, в тому числі належну їй на праві спільної сумісної власності земельну ділянку. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є належно обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved