Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Жежель С.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2022 [PERSON] взяла в борг у [PERSON] кошти в розмірі 90 000 грн. і власноруч написала розписку. У даній розписці сторонами було погоджено, що кошти мають бути повернуті у строк до 31.12.2023. Оскільки відповідач взяті на себе обов?язки щодо повернення коштів не виконала та не йде на зв`язок з позивачем, остання вимушена звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи викладене вище, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 90 000 грн. та судові витрати. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Жежель С.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково пояснив, що будинок по [ADDRESS] не переоформлений в рахунок боргу на позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 08.04.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до розписки від 08.04.2022 [PERSON] (серія та номер паспорта СО305223) взяла у займ у [PERSON] (серія та номер паспорта [NUMBER] ) кошти в розмірі 90 000 грн., які зобов`язувалася повернути до 31.12.2023. На час розгляду справи грошові кошти відповідачем [PERSON] не повернуті, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Згідно із\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) борг, сплатити проценти згідно умов договору. Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, а також те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики від 08.04.2022 у розмірі 90 000 грн.. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн..

Outcome: approved