Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення над дитиною опіки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають в шлюбі з 18.12.2010. В шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. У жовтні 2022 року позивач виїхала до Німеччини на постійне місце проживання та створила там нову родину. Спору щодо місця проживання дитини немає, оскільки між сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини з батьком та укладено нотаріально посвідчений договір щодо визначення місця проживання дитини, виховання та її утримання з відповідачем. Просила розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання дитини разом з відповідачем, встановити над дитиною опіку. 12.02.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 23.04.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимогі в повному обсязі. 07.06.2024 судом постановлено ухвалу про закриттяпровадження у цивільній справі в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 18.12.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1084. В шлюбі народились донька [PERSON] , [INFO] . 20.10.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладений нотаріально посвідчений. договір між батьками щодо визначення місця проживання дитини, виховання та утримання, відповідно до якого місцем проживання дитини [PERSON] визначено з батьком [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 58 ЦПК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Судом не вбачається підстав для встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не позбавлена батьківського піклування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд з урахуванням приписів ст. 206 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем в частині вимог про розірвання шлюбу, проте не приймає визнання позову відповідачем в частині позовних вимог про встановлення опіки, оскільки воно суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси дитини. Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 536,80 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: partial