Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2034562836. Також, в межах кредитного договору № 2034562836, відповідачці було відкрито банком картковий рахунок № [NUMBER] . 28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28/06/23, у відповідності до якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників. Так, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № 2034562836 в сумі 18\~653, 94 гривень, з яких: 18\~650, 88 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 3, 06 гривень сума заборгованості за відсотками, а також за картковим рахунком № [NUMBER] в сумі 17\~713, 69 гривень, з яких: 10\~000, 00 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 7\~713, 69 гривень сума заборгованості за відсотками. Крім того, 13.10.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 52544. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників. Так, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № 52544 в сумі 7\~410, 00 гривень, з яких: 2\~000, 00 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 5\~110, 00 гривень сума заборгованості за відсотками; 300, 00 гривень сума заборгованості по комісії. Всупереч умовам вказаних кредитних договорів відповідачка не виконала своїх зобов`язань, заборгованість не погасила. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 18\~653, 94 гривень, за картковим рахунком № [NUMBER] в сумі 17\~713, 69 гривень і за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 7\~410, 00 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 05.04.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи та офіційного веб-сайту Укрпошти (трекінг відправлення 0600259601336) вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 05.04.2024 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, відповідачка отримала особисто 13.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 59) Тому, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи. 14.05.2024 від адвоката відповідачки через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.05.2024 відзив, наданий адвокатом відповідачки 14.05.2024, залишено без розгляду. Клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву, стороною відповідача подано не було. 22.05.2024 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою та відповіддю на відзив, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.11.2020 [PERSON] звернулась до АТ «ОТП Банк» із анкетою-заявою на отримання кредиту. (а.с. 9) Того ж дня, 09.11.2020, відповідачка була ознайомлена із паспортом споживчого кредиту та орієнтовним графіком платежів і розрахунком загальної вартості кредиту. (а.с. 7, 8) Так, 09.11.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2034562836 з можливістю відкриття поточного (карткового) рахунку, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» зобов`язалось видати [PERSON] кредит в сумі 37\~488, 00 гривень на придбання товару у ТОВ «Комфі Трейд» і сплату додаткових послуг банку «СМС+Довідка», а також відкрити їй поточний (картковий) рахунок, випустити і видати електронний платіжний засіб - платіжну картку. Відповідачка, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору. (а.с. 6) Підписанням вищевказаного договору відповідачка гарантувала та підтвердила, зокрема, що: банк надав їй в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів фінансових послуг; перед укладення кредитного договору/заяви-анкети її ознайомлено із інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту/кредитної лінії із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору/договору; вона, як позичальник/клієнт, отримала кредит/кредитну лінію на сприятливих для неї умовах, тощо (п. 4, п. 8 договору). Додатком № 1 до вищевказаного договору сторони узгодили графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. (а.с. 7зв.) Крім того, на виконання умов п. 2 кредитного договору № 2034562836 від 09.11.2020 відповідачці було відкрито поточний (картковий рахунок) № [NUMBER] і видано платіжний засіб банківську картку, що засвідчено підписом відповідачки в п. 2.1. цього договору. (а.с. 6) Згідно розрахунків заборгованості, наданих позивачем, станом на 29.02.2024 відповідачка має заборгованість за вищевказаним кредитним договором: 1)заборгованість за кредитом на придбання товару у розмірі 18\~653, 94 гривень, з яких: 18\~650, 88 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 3, 06 гривень сума заборгованості за відсотками; 2)заборгованість з обслуговування кредитної лінії за картковим рахунком в сумі 17\~713, 69 гривень, з яких: 10\~000, 00 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 7\~713, 69 гривень сума заборгованості за відсотками. (а.с. 14-15) Крім того, 13.10.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 52544, у відповідності до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачці кредит у розмірі 2\~000, 00 гривень строком на 18 днів, тобто до 30.10.2021, у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.1.- п. 1.2., п. 1.4.). Відповідачка, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору (п. 1.1.). Сторони правочину домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно із графіком розрахунків, який є невідємною частиною цього договору (п. 2.1.). (а.с. 24-25) Підписуючи вищевказаний договір, відповідачка підтвердила, що отримала віл товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 6.8.). Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «Авіра Груп» і наданого позивачем, станом на 05.01.2024 відповідачка має заборгованість за вищевказаним договором про надання фінансового кредиту в сумі 7\~410, 00 гривень, з яких: 2\~000, 00 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 5\~110, 00 гривень сума заборгованості за відсотками; 300, 00 гривень сума заборгованості по комісії. (а.с. 30-37) 28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28/06/23, у відповідності до якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. (а.с. 16-17) Згідно із п. 6.2.3. вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «ОТП Банк» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги у цих випадках не вимагається. Як вбачається із витягу з Реєстру боржників № 1 від 28.06.2023 до договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023, до реєстру боржників, права вимоги до яких АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема включено [PERSON] , як боржника за кредитним договором № 2034562836. (а.с. 18) Крім того, 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги за кредитними договорами до боржників, перелік яких зазначений у Реєстрі боржників. (а.с. 24-27) Згідно із п. 1.2. і п. 1.6. вищевказаного договору факторингу, підписання сторонами та скріплення їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «Авіра Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було складено вищевказаний акт. (а.с. 28) Як вбачається із витягу з Реєстру боржників від 05.01.2024 до договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024, до реєстру боржників, права вимоги до яких ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема включено [PERSON] , як боржника за кредитним договором № 52544. (а.с. 29) Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що умовами договору про надання фінансового кредиту № 52544 від 13.10.2021 передбачено право позикодавця (кредитора) без згоди позичальника передавати права за цим договором третім особам (п. 3.1.4. договору). Законом також не встановлено заборону заміни кредитора без згоди боржника у зобов`язаннях як по кредитному договору № 2034562836 від 09.11.2020, так і по договору про надання фінансового кредиту № 52544 від 13.10.2021. Доказів того, що вищевказані договори факторингу визнаній недійсними, суду не надано. Таким чином,\~після підписання договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 і Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 05012024 від 05.01.2024, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором відповідача за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 і договором про надання фінансового кредиту № 52544 від 13.10.2021. Позивач вважає, що відповідачкою порушено умови вищевказаних кредитних договорів, заборгованість за якими підлягає стягненню в примусовому порядку. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1047 і ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК Україн в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із статті 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту № 52544 від 13.10.2021, укладено між відповідачкою та фінансовою установою в електронній формі. Суд дійшов висновку, що при укладенні кредитних договорів № 2034562836 від 09.11.2020 і № 52544 від 13.10.2021, його сторонами було погоджено усі істотні умови цих договорів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про повернення кредитів, просив стягнути крім заборгованості за основною сумою боргу (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками. Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, саме позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Саме на суд покладено обов`язок під час ухваленні рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч. 3 ст. 263 ЦПК України). Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити розрахунок заборгованості незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього з боку сторони відповідача. З`ясовуючи обставини, пов`язані із правильністю здійснення розрахунків заборгованості, та здійснюючи оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України\~саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання, зокрема, доказів, що спростовують наведені позивачем у позові обставини (за наявності), відповідачка не скористалась. При цьому, судом враховується стандарт доказування «більшої вірогідності». В обґрунтування розміру заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020, останнім, крім розрахунків заборгованості, надано, зокрема, виписку по рахунку відповідачки і звіт-рахунок. (а.с. 14-15, 91-117) Судом прийнято до уваги, що розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для\~бухгалтерського обліку\~господарських операцій\~є первинні\~документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно із п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, з огляду на вищевказані положення, виписка по рахунку відповідачки, що містяться в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідачки, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами. Судом встановлено, що на виконання умов п. 1.1. і п. 1.4. кредитного договору № 2034562836 від 09.11.2020 за дорученням позичальника банком було перераховано кошти на поточний рахунок ТОВ «Комфі Трейд» для придбання відповідачкою товару, вказаного у рахунку-фактурі № СФVІС 0000655405 від 09.11.2020 в сумі 36\~998, 00 гривень, враховуючи здійснену відповідачкою у відповідності до п. 1.1. цього договору попередню оплату за товар в розмірі 6\~000, 00 гривень, що підтверджується придбанням відповідачкою відповідного товару, про що свідчить відповідний фіскальний чек. (а.с. 11зв. 12) Також на виконання п. 1.1. і п. 1.4. кредитного договору № 2034562836 від 09.11.2020, банком було перераховано частину кредиту в сумі 490, 00 гривень в рахунок сплати додаткових послуг банку, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідачки. (а.с. 91-96) Крім того, судом встановлено, що на виконання умов п. 2 кредитного договору № 2034562836 від 09.11.2020 відповідачці було відкрито поточний (картковий рахунок) № [NUMBER] і видано платіжний засіб банківську картку, що підтверджується засвідченням даного факту підписом відповідачки в п. 2.1. цього договору. (а.с. 6) Як вбачається із звіту-рахунку АТ «ОТП Банк» по операціям з платіжною картою [NUMBER] (поточний (картковий рахунок) № [NUMBER] ), остання користувалась кредитними коштами і частково погашала заборгованість за договором. (а.с. 97-106) З інформаційної довідки № 315/04, виданої 10.04.2024 ТОВ «Платежі онлайн», як технічним оператором платіжних послуг, вбачається, що на сайті Торговця AVIRACREDIT.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була успішно проведена транзакція видача грошових коштів в сумі 2\~000, 00 гривень на № платіжної картки [NUMBER] (видача кредиту # 52544). (а.с. 82) Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. У постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідачкою не\~спростовано факт\~отримання нею\~кредитних коштів\~за кредитними\~договорами №\~2034562836\~від 09.11.2020 і № 52544 від 13.10.2021, а також розмір заборгованості, визначений позивачем, за тілом кредиту. Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про підтвердження факту отримання відповідачкою кредиту, як на придбання товару та послуг в сумі 37\~488, 00 гривень, так і в межах кредитної лінії за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020, а також кредиту за договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 2\~000, 00 гривень. Судом встановлено, що розмір заборгованості, враховуючи часткове погашення відповідачкою кредитної заборгованості, як те вбачається із виписки по особовому рахунку відповідачки, звіту-рахунку та розрахунків, по тілу кредиту становить: - за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 18\~650, 88 гривень (кредит на придбання товару\~та послуг) і 10\~000, 00 гривень (в межах кредитної лінії по картковому рахунку № [NUMBER] ); - за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 2\~000, 00 гривень. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 28\~650, 88 гривень і за договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 2\~000, 00 гривень. Також позивач просив суд стягнути із відповідачки заборгованість за відсотками за користування кредитом за договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 3, 06 гривень і 7\~713, 69 гривень, а також за договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 5 110, 00 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у відповідності до умов кредитного договору. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом прийнято до уваги і строк кредитування, визначений умовами кредитних договорів № 2034562836 від 09.11.2020 і № 52544 від 13.10.2021, і порядок нарахування відсотків за користування позикою. Судом перевірено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 і встановлено відповідність нарахувань як умовам цього договору, так і вимогам чинного законодавства України. (а.с. 14-15, 107-117) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Так, відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який\~прострочив\~виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За\~ змістом\~ наведеної\~ норми\~ закону\~ нарахування\~ на суму боргу вищевказаних процентів вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Виходячи з умов кредитного договору № 52544 від 13.10.2021, судом встановлено, що сторони цього правочину погодили строк кредитування (до 30.10.2021) і узгодили нарахування процентів як за користування кредитом в межах цього строку кредитування (3, 5 % на добу від суми кредиту), так і за неправомірне користування кредитом поза межами строку кредитування (3, 5 % на добу від суми кредиту в період прострочення, але не більше 180 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки), тобто передбачили відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 13.10.2021 до 30.10.2021) проценти становлять 1\~260, 00 гривень (2\~000, 00 гривень х 3, 5 % х 18 днів), а за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 31.10.2021 до 24.12.2021 (період прострочення визначено позивачем, що не перебільшує 180 календарних днів з моменту виникнення прострочки, як то визначено умовами договору) - 3\~850, 00 гривень (2\~000, 00 гривень х 3, 5 % х 55 днів). Таким чином судом встановлено відповідність нарахувань відсотків за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 як умовам цього договору, так і вимогам чинного законодавства України. (а.с. 30-37, 83-90) Відповідачкою не спростовано розмір заборгованості по відсотках, визначений позивачем. Суд прийшов до висновку, що розрахунки заборгованості за кредитними договорами, надані позивачем, є обґрунтованими і підтвердженими належними, допустимими і достовірними доказами. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти: 1) за користування позикою: - за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 3, 06 гривень (в межах кредиту на придбання товару\~та послуг) і 7\~713, 69 гривень (в межах кредитної лінії по картковому рахунку № [NUMBER] ); - за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 1\~260, 00 гривень; 2) проценти за прострочення виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 за період з 31.10.2021 до 24.12.2021 в сумі 3\~850, 00 гривень. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 05.04.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення на його користь з відповідачки заборгованості: - за кредитним договором № 2034562836 від 09.11.2020 в сумі 36\~367, 63 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 18\~650, 88 гривень (кредит на придбання товару\~та послуг) і 10\~000, 00 гривень (в межах кредитної лінії по картковому рахунку № [NUMBER] ); проценти за користування позикою - 3, 06 гривень (в межах кредиту на придбання товару\~та послуг) і 7\~713, 69 гривень (в межах кредитної лінії по картковому рахунку № [NUMBER] ); - за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021 в сумі 7\~110, 00 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 2\~000, 00 гривень; проценти за користування позикою - 1\~260, 00 гривень; проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 31.10.2021 до 24.12.2021 - 3\~850, 00 гривень, що разом становить 43\~777, 63 гривень. Ухвалюючи дане судове рішення судом прийнято до уваги допущену позивачем при складанні позовної заяви арифметичну помилку при визначенні загальної суми боргу за кредитним договором № 52544 від 13.10.2021. На те, що це є саме арифметична помилка, вказує зміст вимог по кожній із заявлених до стягнення сум за цим кредитним договором та визначена до стягнення загальна сума заборгованості за кредитними договорами. Так, 2 000, 00 гривень (заборгованість по тілу кредиту) і 5\~110, 00 гривень (заборгованість за процентами) у сумі становлять 7\~110, 00 гривень, а не 7\~410, 00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3\~028, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.03.2024. (а.с. 49) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3\~028, 00 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (100 %). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України) Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved