Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення 86 141,13грн. за кредитним договором №630899642, у тому числі: -45 129,62грн. заборгованості за кредитом; -588,16грн. заборгованості з відсотків; -38 198,95грн. простроченої заборгованості за кредитом; -2 224,40грн. простроченої заборгованості за відсотками. В обґрунтуванні своїх вимог, позивач посилається на те, що 04.04.2018 АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630899642, відповідно до умов якої позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.01.2023 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 86 141,13грн.\~\~ Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 24.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, де зазначено наступне. 1. У доданих до позовної заяви документах, що наявні в матеріалах справи №638/9224/23, відсутній кредитний договір №630899642 2. Долучений Позивачем «Розрахунок заборгованості за кредитом» містить у собі критичні суперечності, не співпадає із «Випискою по рахунку з кредитною карткою», є безпідставним і необґрунтованим. 3. У період з 04.04.2018 по 03.03.2023 Банком здійснювались безпідставні та незаконні списання грошових коштів на послуги, що не були попередньо узгоджені Сторонами та стягнення плати за які суперечить чинному законодавству України. 15.03.2024 відповідачем надані додаткові пояснення у справі. Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача у відкритому судовому засіданні, суд дійшов до наступного. 04.04.2018 між АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір, що підтверджується офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04.04.2018, анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 04.04.2018, паспортом споживчого кредиту від 04.04.2018, які в сукупності становлять кредитний договір. В оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та паспорті споживчого кредиту зазначені наступні умови кредитування: ліміт відновлювальної кредитної лінії 200 000,00грн.; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії 26% річних на торгові операції та операції знаття коштів. Тип процентної ставки фіксована; строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки. Орієнтована реальна річна процентна ставка в рік 6,4%. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у [PERSON] станом на 28.02.2023 року існує заборгованість за кредитом № 630899642 у розмірі 86 141,13 грн, яка складається з наступного: 45 129,62грн. заборгованості за кредитом; 588,16грн. заборгованості з відсотків; 38 198,95грн. простроченої заборгованості за кредитом; 2 224,40грн. простроченої заборгованості за відсотками. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, банком до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 04.04.2018 року по 28.02.2023 року, з якої вбачається, що встановлений ліміт кредиту становить 61 752,19грн; всього витрат\~567 885,23грн; всього надходжень\~479 594,07 грн; поточна заборгованість на кінець періоду\~86 141,13 грн; обов`язковий мінімальний платіж\~40 056,56грн.; загальна сума платіжного періоду 84 946,41 грн. 12.08.2022 АТ «Альфа Банк» відбулась зміна найменування позивача з Акціонерне товариство «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 526ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Взяті на себе зобов`язання за договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав. Відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою. Банком в підтвердження боргу [PERSON] надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Разом з тим, при обрахунку заборгованості відповідача слід виходити з наступного. З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 04.01.2022 по 03.02.2022 у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 39 441,85грн. У період з 04.12.2021 по 03.01.2022 заборгованість відповідача за тілом кредиту була відсутня. Заборгованість за відсотками за користування кредитом складала 366,21грн. Відповідно до банківської виписки у період з 04.01.2022 по 03.03.2023 [PERSON] здійснювались наступні операції: - 10.01.2022 - Поповнення рахунку готівковими коштами на суму 500,00 грн.; - 11.01.2022 - Зняття в терміналі готівки у розмірі 44 867,00 грн.; - 21.01.2022 - Зняття в терміналі готівки у розмірі 5 000,00 грн.; - 31.01.2022 - Надходження готівки на картку у розмірі 10 100,00 грн. Таким чином, виходячи із даних Банківської виписки у період 04.01.2022 по 03.03.2023 [PERSON] взяв кредитні кошти у розмірі 49 867,00 грн., та сплатив Банку 10 600,00 грн., після чого банківською карткою не користувався. Враховуючи викладене, заборгованість [PERSON] за тілом кредиту станом на 28.02.2023 становила 39 267,00грн. Розмір процентів за користування коштами за період з 11.01.2022 по 20.01.2022 від суми боргу 44 367,00 складає 316.04грн. Розмір процентів за користування коштами за період з 21.01.2022 по 30.01.2022 від суми боргу 49 367,00 складає 351,66грн. Розмір процентів за користування коштами за період з 31.01.2022 по 28.02.2023 від суми боргу 39 267,00 складає 11 020,58грн. Загальний розмір процентів за користування кредитом становить 11 688,28грн. Позивачем заявлена менша сума, а саме 588,16грн. Окрім того, з банківської виписки вбачається, що до загальної суми заборгованості у розмірі 86 141,13 грн. увійшла заборгованість за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісії за обслуговування основної картки. З цього приводу суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. За пунктом 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті\~1\~та частини 2 статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Частиною 1\~статті 11Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті\~11, частиною 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті\~11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України). З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті\~11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. З виписки по рахунку за кредитною карткою відповідача за період з 04.04.2018 по 03.02.2022 (дата, з якої відповідач припинив користуватись кредитними коштами) вбачається, що банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісії за обслуговування основної кредитної картки на загальну сумі 20 787,50грн., яка підлягає відніманню з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 39 267,00грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 588,16грн. Таким чином стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 479,50грн, що є тілом кредиту (за відрахуванням 20 787,50грн. неправомірно нарахованого щомісячного списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісії за обслуговування основної кредитної картки),\~588,16грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом. З розрахунку заборгованості також вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість з відсотків за прострочену заборгованість станом на 04.12.2021, у зв`язку з чим вимога про стягнення 2 224,40грн. простроченої заборгованості за відсотками задоволенню не підлягає. В іншій частині позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial