Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути на свою користь із [PERSON] заборгованість за договорами позики у загальній сумі 94\~000,00 доларів США, 2\~200,00 доларів США нараховані проценти, 3\~604,76 доларів США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та [PERSON] були сформовані договірні відносини , відповідно до яких ним були надані останньому у позику грошові кошти на загальну суму 94\~000,00 доларів США, Факт отримання грошових коштів у позику на вказану суму підтверджується власноручно написаними [PERSON] борговими розписками від 12.02.2020 року, 24.07.2020 року та від 27.10.2020 року. У встановлені терміни [PERSON] грошові кошти не повернув. Оскільки борговою розпискою від 27.10.2020 року [PERSON] підтвердив свою заборгованість не лише на суму позики, а і на нараховані проте не повернуті проценти у розмірі 2\~200,00 доларів США, останній зобов`язаний повернути не лише суму позики а й такі проценти. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідач, у відповідності до положень ст.625 ЦК України, зобов`язаний не лише повернути суму боргу, але й 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Сума трьох відсотків річних за період з 01.10.2019 року по 21.02.2022 рік згідно боргової розписки від 12.02.2020 року становить 1\~673,42 доларів США, згідно боргової розписки від 14.07.2020 року за період з 01.04.2021 року по 21.02.2022 рік становить 376,27 доларів США, а згідно розписки від 27.10.2021 року за період з 06.11.2020 року по 21.02.2022 рік становить 1\~555,07 доларів США, а всього 3\~604,76 доларів США. Відзив на позов відповідачем не був поданий. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подане письмове клопотання, в якому остання просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. В судовому засіданні відповідач позов не визнав. Зазначив, що коштів у позику на суму 40\~000,00 доларів США від [PERSON] він не отримував. Так, дійсно у 2014 році [PERSON] надав кошти у сумі 40\~000,00 доларів США [PERSON] на розвиток бізнесу останнього та ведення між ними спільної діяльності. При цьому жодних боргових розписок той [PERSON] не видавав. 12.02.2020 року на вимогу [PERSON] ним була видана боргова розписка в якій він зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 40\~000,00 доларів США до кінця вересні 2020 року. Вказану розписку він видав [PERSON] фактично під тиском останнього, оскільки [PERSON] такі кошти тому не повернув, а вказані кошти у 2014 році передавалися у його присутності. Щодо видачі ним розписки від 27.10.2020 року, зазначив, що така розписка не посвідчувала отримання ним у борг від [PERSON] грошових коштів у сумі 40\~000,00 доларів США, а фактично була видана на підтвердження що він нібито прострочив повернення коштів за розпискою від 12.02.2020 року та зобов`язався повернути їх до 05.11.2021 року. Щодо зазначених позивачем процентів згідно вказаних розписок просив врахувати, що розмір процентів за договорами позики визначений не був, а отже і підстав для нарахування та стягнення відсотків за цими розписками не має. Щодо розписки від 24.07.2020 року просив врахувати, що згідно її тексту зазначено, що він щомісячно повертав [PERSON] по 280,00 доларів як проценти. За таких обставин за період з 01.03.2013 року по 24.07.2020 рік [PERSON] отримав від нього кошти на суму 24\~640,00 доларів США. Оскільки за цим договором позики сплата відсотків за користування коштами не була визначена, сплачені ним кошти повинні враховуватися в якості погашення суми позики, а отже у нього існує переплата у сумі 10\~640,00 доларів США. Фактичні обставини встановлені судом. 12.02.2020 року [PERSON] видав [PERSON] розписку якою посвідчив свій обов`язок повернути тому грошові кошти у сумі 40\~000,00 доларів США до кінця вересня 2020 року. 24.07.2020 року [PERSON] видав [PERSON] розписку, якою посвідчив факт отримання від останнього 01.03.2013 року грошових коштів у сумі 14\~000,00 доларів США під проценти. Також у вказані розписці зазначив, що обумовлені договором проценти у сумі 280,00 доларів США щомісячно він сплатив у повному обсязі, а суму позики 14\~000,00 доларів США він зобов`язується повернути до 30.03.2021 року. 27.10.2020 року [PERSON] видав [PERSON] розписку в якій посвідчив свій обов`язок повернути 40\~000,00 доларів США, які він брав у того пі проценти. Проценти виплачував щомісячно та затримка по процентах за період 2020 року становить 2\~200,00 доларів США. Також у розписці зазначено, що вказані кошти він мав повернути у вересні 2020 року проте у жовтні 2020 року прострочив з повернення основної суми. Запевнив, що суму позики він поверне 05.11.2020 року. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Представленими борговим розписками від 12.02.2020 року та від 24.07.2020 року, як видані [PERSON] позивачу [PERSON] посвідчено факт отримання відповідачем від позивача у позику коштів на суму 40\~000,00 доларів США та 14\~000,00 доларів США та обов`язок останнього повернути вказані кошти у строк до кінця вересня 2020 року та до 30.03.2021 року відповідно. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні у позивача [PERSON] на теперішній час знаходиться оригінали виданих [PERSON] боргових розписок від 12.02.2020 року та від 24.07.2020 року, як останній долучив до матеріалів справи, що свідчить про те, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання та не повернув позичальнику свій борг. Доказів, які б підтверджували факт повернення суми боргу [PERSON] за вказаними розписками відповідачем суду не представлено. За таких обставин, вимоги позивача з приводу стягнення з відповідача сум позики згідно боргової розписки від 12.02.2020 року у розмірі 40\~000,00 доларів США та згідно боргової розписки від 24.07.2020 року у розмірі 14\~000,00 доларів США гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми згідно положень ст.625 ЦК України. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 12.02.2020 року за період з 01.10.2020 року по 21.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 40000,00 доларів США *3% * 509 днів/ 100 *365 = 1673,42 доларів США. Сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 24.07.2020 року за період з 01.04.2021 року по 21.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 14000,00 доларів США *3% * 327 днів/ 100 *365 = 376,27 доларів США. Щодо розписки від 27.10.2020 року. Як на підтвердження надання у позику 40\~000,00 доларів США та обов`язок сплати відповідачем 2\~200,00 доларів США нарахованих відсотків за користування цими коштами позивачем [PERSON] представлена суду розписка від 27.10.2020 року. Разом з цим дослідження її змісту свідчить не про факт передачі [PERSON] у борг [PERSON] коштів у сумі 40\~000,00 доларів США, а лише засвідчення відповідача про те, що ним був прострочено виконання обов`язку із повернення суми боргу у розмірі 40\~000,00 доларів США, які він мав повернути у вересні 2020 року та запевнення останнього повернути таку суму до 05.11.2020 року. При цьому суд звертає свою увагу на те, що згідно розписки від 12.02.2020 року [PERSON] зобов`язався повернути суму позики саме у розмірі 40\~000,00 доларів США до кінця вересня 2020 року. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що представлена позивачем розписка [PERSON] від 27.10.2020 року не є борговою розпискою, яка посвідчує факт укладення між сторонами договору позики на суму 40\~000,00 доларів США, а лише видана відповідачем на підтвердження факту прострочення ним виконання свого зобов`язання за іншою борговою розпискою та запевнення у поверненні свого боргу у більш пізній строк (до 05.11.2020 року). З огляду на викладене у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за борговою розпискою від 27.10.2020 року у розмірі 40\~000,00 доларів США та 2\~200,00 доларів США, а також 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов [PERSON] поданий із вимогою про стягнення коштів на суму 99\~804,76 доларів США і задоволений частково на суму 56049,69 доларів США. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 7536,58 гривень із розрахунку: 56049,69 доларів США (сума задоволених позовних вимог) * 13240,00 гривень (сплачена сума судового збору) / 99804,76 доларів США (ціна позову).

Outcome: partial