Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Представник Кременчуцької міської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~областіГалченко М.В. звернулася до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що житлове приміщення, а саме кімната [ADDRESS] перебуває у комунальній власності зі статусом гуртожитку, відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового проживання громадян у м. Кременчуці» № 223 від 19.03.2010. Згідно листа Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 610/01-27 від 06.02.2024, у вищезазначеній кімнаті гуртожитку зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2.2.4 Розділу 2 Статуту Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повноваження щодо здійснення організаційних заходів щодо обстеження законності проживання громадян в у гуртожитках, квартирах (будинках) комунальної власності покладено на КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Комісією неодноразово здійснювалися перевірки законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади, однак жодного разу відповідач двері в кімнату не відчинив. Також в ході проведених перевірок 04.07.2023, 18.10.2023 та 01.02.2024 було встановлено, що наймач [PERSON] не проживає в кімнаті [ADDRESS] з 2020 року, про що складено відповідні акти. Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 111/30.1-36 від 08.02.2024, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Листом департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02.02.2024 повідомлено про відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, [PERSON] фактично не проживає у займаній кімнаті в гуртожитку з 2020 року і по теперішній час, про причини тривалої відсутності не повідомив, з реєстрації не знявся, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області вважає свої права як власника кімнати в гуртожитку порушеними. У зв`язку з тим, що [PERSON] не знявся з реєстрації місця проживання як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області як власник фактично позбавлена у здійсненні права користування та розпорядження зазначеним об`єктом нерухомого майна. Вказують на те, що [PERSON] не сплачує за комунальні послуги протягом тривалого часу. Вказане підтверджується листом КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № \~ \~ \~ \~10/810 від 31.001.2024, листом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 09-17/202 від 30.01.2024, листом ОСББ «Правобережне 89» № 1 від 01.02.2024. Таким чином, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області вважає, що відповідач повністю втратив зв`язок з помешканням, оплату за комунальні послуги не здійснює, не займається утриманням житла більше ніж півроку. Жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод [PERSON] у користування житлом не встановлено. За викладених обставин Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області змушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.05.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивачаКременчуцької\~міської ради\~Кременчуцького району\~Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу місця реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Відзиву на\~позов,\~заяв та\~будь-яких\~клопотань до\~суду від\~відповідача не\~надходило,\~у зв`язку\~з чим\~суд,\~відповідно до\~положень ч.\~8\~ст.\~178\~ЦПК України\~вирішує справу\~за наявними\~матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Згідно ч.1 ст.5 Житлового кодексу України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Комунальна власність одна з трьох форм власності (поряд з державною та приватною). Також, поряд з державною власністю це одна з двох форм публічної власності. Згідно з ст.\~1\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади первинного рівня (тобто жителі сіл; добровільних об`єднань у сільську громаду жителів кількох сіл; селищ; міст), територіальні громади вторинного рівня (жителі районів, областей), а також органи місцевого самоврядування, що здійснюють права комунальної власності від імені територіальної громади представницькі та виконавчі органи місцевого самоврядування. До об`єктів права комунальної власності, зокрема, належать: рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування, а також відумерла спадщина. Статтею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового проживання громадян у м. Кременчуці» № 223 від 19.03.2010, додатку до рішення виконкому міської ради №223 від 19.03.2010, будинок [ADDRESS] перебуває у комунальній власності зі статусом гуртожитку. Відповідно до довідки, що видана Департаментом державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 02.02.2024 за вих.№17-15, станом на 01.02.2024 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, інформація щодо кімнати [ADDRESS] відсутня. З наведеного вбачається, що кімната [ADDRESS] є власністю територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до довідки, наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 06.02.2024 за вих.№610/01-27, згідно Реєстру територіальної громади станом на 05.02.2024 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Зі змісту положень ст.ст. 2, 317-318 ЦК України вбачається, що територіальній громаді, як суб`єкту права власності, належить право володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Приписами ст. 18 Житлового кодексу України визначено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення ст. 71,72 ЖК України. Статтею 71 Житлового\~кодексу України встановлено загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.\~72 Житлового\~кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст. 71, 72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність поважних причин. При цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.\~71 Житлового\~кодексу України строки у жилому приміщенні без поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Отже, при тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатися намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності, а також ставлення відповідача до спірного житла. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Пунктом 2.2.4 Розділу 2 Статуту Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повноваження щодо здійснення організаційних заходів щодо обстеження законності проживання громадян в у гуртожитках, квартирах (будинках) комунальної власності покладено на КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Як встановлено судом, та зокрема підтверджується Актом перевірки законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади від 04.07.2023, складеного інспектором з інвентаризації нерухомого майна КП «Квартирне управління» [PERSON] , головою ОСББ «Правобережне 89» [PERSON] , заступником директора КП «Квартирне управління» Стебло О.П., головним інспектором КП «Квартирне управління» Щуренко Л.А., Актом перевірки законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади від 18.10.2023, складеного інспектором з інвентаризації нерухомого майна КП «Квартирне управління» [PERSON] , головою ОСББ «Правобережне 89» Криворучко Л.М., заступником директора КП «Квартирне управління» Стебло О.П., головним інспектором КП «Квартирне управління» Щуренко Л.А., та Актом перевірки законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади від 01.02.2024, складеного інспектором з інвентаризації нерухомого майна КП «Квартирне управління» [PERSON] , головою ОСББ «Правобережне 89» Криворучко Л.М., головним інспекторлом КП «Квартирне управління» [PERSON] , відповідач [PERSON] не проживає в кімнаті [ADDRESS] з 2020 року. Згідно довідки, виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції 08.02.2024 за вих.№111/30.1-36, в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Як вбачається з довідки, виданої ОСББ «Правобережна» 02.02.2024 за вих.№1, по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на [PERSON] за кімнатою [ADDRESS] наявна заборгованість в розмірі 4\~815 грн 00 коп.. В кімнаті №44 проживають квартиранти. Згідно довідки, наданої КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 30.01.2024 за вих.№09-17/202, за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) станом на 30.01.2024 наявна заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з червня 2013 року по грудень 2023 року включно в загальному розмірі 41\~778, 87 грн. Відповідно до довідки, наданої КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 31.01.2024 за вих.№10/810, станом на 31.01.2024 за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2015 року по 31.01.2024 включно в загальному розмірі 3\~740 грн 38 коп. Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що оскільки, [PERSON] фактично не проживає у займаній кімнаті в гуртожитку з 2020 року, про причини тривалої відсутності не повідомляє, з реєстрації не знявся, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області як власник фактично позбавлена у здійсненні права користування та розпорядження зазначеним об`єктом нерухомого майна, а тому вважає свої права як власника кімнати в гуртожитку порушеними. Отже, порушене право та перешкоди в користуванні та розпорядженні позивача вищевказаною кімнатою, можливо усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належних доказів того, що останній цікавиться спірним житлом, збереженням за ним будь-якого зв`язку, або те, що він звертався до позивача щодо надання йому іншого придатного для проживання жила відсутні, як і відсутні дані про перешкоджання відповідачу у здійсненні його прав на проживання у вказаній кімнаті. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем понад 6 місяців, судом також не встановлено. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не є власником (співвласником) спірної кімнати [ADDRESS] , у вказаній кімнаті не проживає більше 3 років, оплату комунальних послуг не здійснює, не займається утримання житла, судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн 00 коп., сплачений при поданні позову.

Outcome: approved