Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позов про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.09.2012 [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . У подальшому, 20.07.2018 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, шлюб між сторонами було розірвано. Батько дитини, відповідач [PERSON] проживає окремо, жодних батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, моральної, грошової участі у вихованні дитини. Тому просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до сина. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 14.11.2023, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в загальному порядку. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 29.05.2024 не з`явилась. До суду від адвоката Вітліної М.О., яка представляє інтереси позивачки, надійшла заява з проханням слухати справу у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, і також шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Представник Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради 08.05.2023 в судове засідання, призначене на 29.05.2024 не з`явився. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.02.2013 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2018, по справі № 754/4942/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.07.2018, по справі № 754/6462/18, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №754/6462/18 від 23.08.2018, щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , станом на 01.09.2023 становить 185569,90грн. Судом установлено, що дитина - [PERSON] , проживає разом із своєю матір"ю на території Сполучених Штатів Америки в штаті Колорадо. [PERSON] працює у магазині Сейфвей ( Safeway Stote ) в Боулдері, штат Колорадо з 04.04.2023, займає посаду помічника менеджера продуктового магазину. [PERSON] , [INFO] , з 16.01.2023 зарахований до Центральної початкової школи в Лонгмонті, штат Колорадо . [PERSON] з моменту зарахування відвідує школу регулярно та навчається у 5 класі. Відповідно до характеристик із Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва, в якій [PERSON] залишився навчатися на індивідуальній формі (екстернат), він зарекомендувув себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Мати систематично цікавиться успіхами сина. Батько дитини контакту зі школою, де вчиться дитини, не підтримує. Відповідно до Актів опитування, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] (подруга сім"ї), [PERSON] (друзі по футбольній команді), [PERSON] (сестра позивачки [PERSON] ), підтверджують факт відсутності участі батька, громадянини [PERSON] , у вихованні дитини [PERSON] . Отже судом установлено, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання сина, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. До того ж судом установлено, що позивачка самостійно несе витрати по утриманню дитини, самостійно забезпечує першочергові витрати по задоволенню потреб сина, займається його вихованням та розвитком. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із статей 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Також, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Відповідач не приклав жодних зусиль та не надав суду будь-яких доказів, що він змінив своє ставлення до сина та належним чином виконує покладенні на нього, як батька хлопчика батьківські обов`язки. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради, надала до суду затверджений виконавчим комітетом Висновок, яким підтверджє невиконання батьківських обов"язків [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але висновок про доцільність позбавлення батьківських прав не можуть надати у звязку з відсутності інформації про батька та просять прийняти рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства. Згідно із Висновку, працівниками служби у справах дітей та сім'ї встановлено, що батько дитини - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Працівники Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, неодноразово намагались зв"язатись з [PERSON] по телефону, про те на дзінки ніхто не відповідає. Під час відвідування помешкання за адресою місця реєстрації, двері ніхто не відкрив. Працівники служби у справах дітей та сім'ї не змогли взяти пояснення та встановити причини невиконання батьком батьківських обов"язків відносно малолітньої дитини. Також начальниу Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради, звертався до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві з метою встановлення місця проживання [PERSON] та відібраня пояснень в останнього з приводу виконання ним батьківських обовязків відносно малолітньої дитини.. Так згідно відповіді Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 06.03.2024 № 8398/125/49-2024 вбачається, що в ході відпрацювання інформаційного порталу Національної поліції України, було встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Здійснивши виїзд за вищевказаною адресою та поспілкувавшись з сусідами, було встановлено, що в даній квартирі наразі ніхто не проживає, сусіди даного громадянина не знають, де може перебувати також не відомо. Іншого місця перебування [PERSON] встановити не вдалось. У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батька. Приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батька. Беручі до уваги саме інтереси дитини, суд дійшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, оскільки він не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до сина. Таким чином позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки обґрунтований та доведений. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Отже оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Outcome: approved