Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про: розірвання зареєстрованого 18 липня 2004 року з відповідачем шлюбу; визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] з позивачем. Свої вимоги обґрунтував тим, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя; на даний час сімейні відносини між ним та відповідачем фактично припинені, шлюб існує лише формально, проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання суперечитиме інтересам сім`ї та унеможливлює примирення. Що стосується місця проживання дитини - дочки [PERSON] , вважає, що її проживання з ним, у звичному для неї середовищі, разом з старшою сестрою, в будинку до якого вона звикла, відповідатиме її інтересам. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 27 березня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому вказав, що проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Що стосується визначення місця проживання дочки [PERSON] , вказала, що в цій частині позовні вимогт не визнає повністю та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки вважає, що дівчинці в першу чергу потрібна мама, яка зможе забезпечити її виховання, з врахування при цьому жіночої психології та фізіології, а доводи позивача про необхідність проживання дочки з ним у звиклому середовищі не відповідають дійсності, так як [PERSON] проживає з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] своєї позиції не змінив та наполягав на задоволенні всіх позовних вимог. Представник позивача адвокат Кривошей А.М. позов підтримав повністю, з наведених у ньому підстав, та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні висловила позицію аналогічну змісту поданого нею відзиву. Проти розірвання шлюбу не заперечила, у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини з позивачем просила відмовити. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Любомльської міської ради подав суду висновок, яким вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Додатково повідомляє, що в ході спілкуванні з [PERSON] , остання повідомила, що розуміє, що її батьки розлучаються та будуть проживати окремо; любить тата і маму, однак ствердно зазначила, що постійно хоче проживати разом з матір`ю. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні підтримав висновок виконавчого комітету Любомльської міської ради та вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Як встановлено судом, 18.07.2004 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за актовим записом №41, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № [NUMBER] . Від зареєстрованого шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Шлюбні відносини фактично припинено, оскільки сторони проживають окремо. На даний час повнолітній син сторін проживає окремо від батьків, дочка [PERSON] проживає з позивачем, а дочка [PERSON] з відповідачем. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на відносини між позивачем та відповідачем, а також визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно до частини третьої ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 4, 5 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку затвердженого виконавчим комітетом Любомльської міської ради № 61 від 23.04.2024 проведено обстеження умов проживання позивача та відповідача. Вказано, що за даними адресами створені належні умови для повноцінного виховання та розвитку дітей. В ході спілкуванні з малолітньою дочкою сторін [PERSON] , остання повідомила, що розуміє, що її батьки розлучаються та будуть проживати окремо; любить тата і маму, однак ствердно зазначила, що постійно хоче проживати разом з матір`ю. За результатами перевірки, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Любомльської міської ради зазначив, що в даній спірній ситуації позивач та відповідач обоє спроможні виконувати обов`язки з виховання та догляду за дітьми. Також не викликає сумніву і те, що обоє батьків однаково люблять усіх своїх дітей і бажають забезпечити та дати дітям усе найкраще. Однак, ті відносини, які виникли між сторонами, безпосередньо як між подружжям, жодним чином не повинні відображатись на інтересах їх дітей, зокрема доньки [PERSON] , а тому орган опіки і піклування, дотримуючись принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, приходить до висновку, що в даному випадку необхідно визначити місце проживання малолітньої [PERSON] саме з матір`ю, і саме таке рішення, на переконання органу опіки та піклування, відповідатиме, в першу чергу, інтересам дитини. Ч.1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Станом на день розгляду справи малолітній дочці сторін [PERSON] виповнилось десять років, однак в судовому засіданні її думка не заслуховувалась, так як позивач та відповідач висловили свою позицію, про недоцільність виклику дитини в судове засідання, та підтвердили, що позиція [PERSON] , яка зазначена у висновку органу опіки та піклування, відповідає дійсності. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи позицію дитини, висновок органу опіки та піклування, суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи її сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан і приходить висновку, що проживання дитини разом з матір`ю буде відповідати її кращим інтересам, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп., приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % сплаченого судового збору.

Outcome: partial