Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

ТОВ «УМ Фактор» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 28.04.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3637562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі, відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику в розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування -\~знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день\~- стандартна процентна ставка. Відповідач, в установлений договором строк, свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 82000 грн. 10.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Фактор» було укладено Договір факторингу №10112023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «УМ Фактор» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Фактор» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 10.11.2023 року, ТОВ «УМ Фактор» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3637562 від 28.04.2023 року. На підставі викладеного ТОВ «УМ Фактор» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 82000 грн. Ухвалою Буринського\~районного суду\~Сумської області\~від 01.03.2024\~року відкрито\~провадження у\~даній справі\~та призначено\~її до\~розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~учасників справи. Витребувано у АТ «ПриватБанк» розширену виписку із зазначенням контрагента по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 28.04.2023 року по 01.05.2023 року включно. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв про відкладення розгляду справи чи його проведення без його участі не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.04.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3637562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.1.1 договору укладення такого здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що сума кредиту складає 10000,00 грн., строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день, знижена процентна ставка становить 1,40 % в день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було повністю виконано свої зобов`язання за кредитним договором та 28.04.2023 року перераховано на картковий рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "УПР" від 30.11.2023 року та наданою АТ "КБ "ПриватБанк" випискою по рахунку [PERSON] 10.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено Договір факторингу №10112023 у відповідності до п.п.2.1., п.п.2.2. п.2 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює попередній. Відповідно витягу від 08.12.2023 року з реєстру прав вимог №1 від 10.11.2023 року додатку №1 до договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 року ТОВ «УМ Факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3637562 від 28.04.2023 року. Згідно наведеного позивачем в позовній заяві розрахунку розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 82000 грн., з яких 10000 грн. суму кредиту, а 72000 заборгованість за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В даному випадку обов`язок доведення виникнення заборгованості за кредитом та відсотками, а також їх розмір покладено саме на позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором. Умовами п.1.3 кредитного договору встановлено, що періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів ), що є Додатком №1 до Договору. Згідно п. 4.1 кредитного договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіку платежів. Однак, вищевказаного графіку платежів, який є Додатком №1 до кредитного договору позивачем не надано. Крім того, за умовами договору строк кредиту становить 360 днів, тобто до 21.04.2024 року. Однак, з даним позовом про стягнення тіла кредиту та заборгованості по відсотках позивач звернувся до суду 22.02.2024 року. Таким чином, на момент подачі позову строк повернення кредиту не настав. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.5.4.1 договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно п.4.4\~договору у\~разі затримання\~клієнтом сплати\~процентів та/або\~частини кредиту\~(якщо\~таке повернення\~передбачено графіком\~платежів)\~щонайменше на\~один календарний\~місяць,\~товариство має\~право вимагати\~повернення кредиту,\~строк виплати\~якого ще\~не настав,\~в повному\~обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу клієнта, зазначену в договорі (або окремо надану клієнтом товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані клієнта, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені клієнтом). Моментом отримання клієнтом повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку клієнт повинен здійснити повне дострокове повернення (виплату) кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня одержання від товариства повідомлення про таку вимогу (п. 4.4 Договору). Жодних доказів того, що первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» або ТОВ «УМ Факторинг», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, було направлено відповідачу вимогу про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі позивачем суду не надано. При цьому крім тіла кредиту позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами за 360 днів, в той час як з моменту отримання кредиту до звернення з позовом минув лише 301 день. Таким чином,\~з наведеного\~в позовній\~заяві розрахунку\~заборгованості взагалі\~неможливо встановити,\~за який\~саме період\~та з\~яких підстав\~позивачем нараховано\~відповідачу заборгованість\~за відсотками\~в сумі\~72000\~грн., коли, в якому розмірі позичальником здійснювалось погашення заборгованості та чи здійснювалось воно взагалі. Належного розрахунку розміру заборгованості до позовної заяви не додано. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «УМ\~Факторинг» задоволенню не підлягають в зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. Оскільки позов задоволенню не підлягає то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат також відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed