Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

19.04.2024 року адвокат Чуб В.С., яка діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Юлія Сергіївна, відповідно до якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №70524, вчинений 15.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 17 246,86 грн. Також просить стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування вказаного виконавчого напису позивач дізнались лише у березні 2024року, коли в рамках іншого виконавчого провадження з її рахунків було списано кошти. Відтак, отримавши інформацію з АСВП позивач дізналась про наявність ще одного виконавчого провадження, відкритого на виконання вищезазначеного виконавчого напису. До цього вона нічого не знала про зазначений виконавчий напис, його копію ніколи не отримувала. Оскаржуваний виконавчий напис позивач вважає незаконним, протиправним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Законом України не встановлено випадку вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, а визначення такого випадку постановою Кабінету Міністрів України суперечить приписам основного акта цивільного законодавства Цивільного кодексу України, то у випадку звернення до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису на кредитному договору останній, на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат», повинен відмовити у вчиненні нотаріальної дії, а суд, в свою чергу, який розглядає позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинен цей позов задовольнити. На сьогоднішній день редакція Переліку взагалі не передбачає можливість стягнути у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованість за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, а відтак, оскільки між позивачем та первинним кредитором ТОВ «ФК «Верона» укладався звичайний, не посвідчений нотаріально кредитний договір, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 28.05.2021 року №70524 було вчинено на цьому договорі неправомірно, поза наданими законом нотаріусам повноваженнями, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідач на підтвердження безспірності вимог мав би направити на адресу позивача лист з вимогою щодо усунення порушення виконання грошового зобов`язання та надати нотаріусу докази отримання позивачем такої письмової вимоги, проте жодних листів ані від ТОВ «ФК «Верона», з яким і укладався кредитний договір, ані від ТОВ «УФО», якому нібито було передано право вимоги, позивачу не надходило, а отже при зверненні до нотаріуса відповідач не міг належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства підтвердити безспірність своїх вимог. Рух справи у суді Позовна заява надійшла до суду 19.04.2024 року. Ухвалою суду від 25.04.2024 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи у суді Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до розгляду справи по суті вимог від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходив. Натомість 16.05.2024 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважає, що заявлений позивачем розмір вказаних витрат в сумі 7 000грн є неспівмірним та непідтверджений жодним доказом. Вказана справа відноситься до категорії малозначних справ, отже є нескладною і не потребує виконання адвокатом великого об`єму робіт. Адвокатом не витрачено багато часу, що підтверджується матеріалами справи. Вважає, що за умови надання належних підтверджуючих документів щодо оплати послуг адвоката, розмір витрат на правничу допомогу в даному випадку не може бути більшим за 3 000 грн. Треті особи, належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заперечення на позов не подали. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст вимог, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та до них правовідносини. Судом встановлено, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №70524 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованості за кредитним договором № 429590 від 28.03.2019, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Верона», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підставі Договору факторингу №1-31/08-В від 31.08.2020 року, за період з 30.08.2020 року по 27.05.2021 року у розмірі 17 246,86 грн, з яких: 2 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1102,00 заборгованість за відсотками та комісією, 13 744,86 грн заборгованість за нарахованою пенею, а також плати за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Ю.С. від 15.12.2021 року відкрито провадження №67903722 про примусове виконання виконавчого напису №70524 від 28.05.2021 року, що підтверджується копією вказаної постанови, яка долучена до позовної заяви.. Як свідчить долучена позивачем до позовної заяви копія договору, викладеного у формі акцепту (заяви про прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту) №429590 від 28.03.2019 року, сторонами якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] , його не було посвідчено нотаріально. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] 25.09.2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за вказаним договором відповідачем не надано. Крім того, не надано суду і доказів повідомлення позивача про зміну правонаступника усіх прав та обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» за вказаним договором на ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. В постанові Верховного суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. Однак, з боку стягувача за оскаржуваним виконавчим написом, тобто ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», не було надано суду доказів, що [PERSON] (боржнику) така Вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань направлялася. Якщо боржника не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість це є самосійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18,провадження № 61-16749св19. З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу тому, що останній звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 19.03.2021р. у справі №750/3781/20). Крім того, судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Разом з тим, відповідач не надав до суду доказів подання приватному нотаріусу усіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. В свою чергу, позивач заперечує розмір боргу, який з неї стягнуто за виконавчим написом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З матеріалів справи не вбачається, що договір, викладений у формі акцепту (заяви про прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту) №429590 від 28.03.2019 року, сторонами якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] , не був нотаріально посвідчений. Також не надану суду доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за вказаним договором. Крім того, не надано суду і доказів повідомлення позивача про зміну правонаступника усіх прав та обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» за вказаним договором на ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Отже, на думку суду, у даному випадку, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. Згідно із положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути на її користь витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн, які нею було понесено у зв`язку з розглядом даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Водночас, в силу вимог ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, 24.09.2021 року між Адвокатським бюро Станіслава Казанцева «ДЖАСТІС» та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги за №333. Згідно копії специфікації №2 до Договору про надання правничої допомоги №333 від 24.09.2024 року, підписаної сторонами 28.03.2024 року, на виконання пунктів 1.1., 3.1. Договору сторони погодили перелік послуг з надання правової допомоги, їх вартість та порядок розрахунків: Перелік юридичних послуг, що надаються за цією Специфікацією: супровід судової справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаню. Вартість послуг, зазначених в п. 1 цієї Специфікації, складає 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок). Порядок оплати: 3 500 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) - сплачується Клієнтом в момент підписання Специфікації; 3 500 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) - сплачуються Клієнтом до 28 квітня 2024 року. Відповідно до акту надання послуг від 17.04.2024 року №88, Адвокатським бюро Станіслава Казанцева «ДЖАСТІС» було виконано наступні роботи (надані послуги) адвокатські послуги з надання правової допомоги,, вартість вказаних послуг становить 7 000 грн. Згідно копії ордеру на надання правничої допомоги від 16.04.2024 року адвокатське бюро «Станіслава Казанцева «ДЖАСТІС», відповідно до договору про надання правничої допомоги №333 від 24.09.2021 року, уповноважує адвоката Чуб Вероніку Сергіївну надавати [PERSON] правову допомогу в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача заявлений розрахунок судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000,00 грн, однак, доказів того, що позивачем було сплачено на рахунок Адвокатського бюро Станіслава Казанцева «ДЖАСТІС» вказані кошти наразі суду не надано. Враховуючи викладене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 7000, 00 грн задоволенню не підлягають.

Outcome: approved