Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-МК..» та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В серпні 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом. Згідно протоколу про автоматизований розподіл судової справи між суддями, позов [PERSON] було розподілено до провадження судді Новік Л.М. Ухвалою суду від 01 вересня 2022 року справа була прийнята до провадження судді Новік Л.М. та призначено підготовче засідання. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справ: 175/2232/22 (провадження №2/175/654/22. 24 березня 2023 року за автоматичним розподілом програми «Д-3» у відповідністю зі ст. 11-1 ЦПК України справу розподілено на суддю Бойко О.М. Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року суддею Бойко О.М. прийнято справу до свого провадження за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-МК..» та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Позивач [PERSON] в позовних вимогах просить суд: -Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЄДРПОУ 20602681) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 24 743,32 грн. -Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЄДРПОУ 20602681) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму завданої моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-МК..» (код ЄДРПОУ 40333959) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 13 400,00 грн. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-МК..» (код ЄДРПОУ 40333959) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму завданої моральної шкоди у розмірі 440 000,00 грн. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 06 жовтня 2020 року близько 19.35 години [PERSON] , будучи офіційно працевлаштованим у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - MK..» і керуючи технічно справним вантажним спеціалізованим фургоном ізотермічним-В (далі мікроавтобус) «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить вказаному Товариству, у темний час доби здійснював рух по сухому покриттю крайньої лівої смуги проїзної частини автодороги М-04 «Знам`янка - Луганськ - Ізварине» у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, що має по дві смуги для руху у кожному напрямку з розділювальною смугою, та освітлюється зовнішнім електроосвітленням і має необмежену видимість, зі сторони м. Новомосковська у напрямку м. Дніпра. Під час руху в районі електроопори № 186 на автодорозі М-04 у м. Підгородне водій [PERSON] , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість, не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія та грубо порушуючи вимоги дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України «Обмеження максимальної швидкості 40 км/годину», яка діє на даній ділянці вказаної автодороги, слідуючи з перевищенням допустимої швидкості руху зі швидкістю не менш ніж 80,55 км/годину, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її зміни, не маючи жодних перешкод технічного та фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, маючи необмежену видимість проїзної частини та її елементів по ходу свого руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та не надав дорогу пішоходам, внаслідок чого о 19.35 годині 06 жовтня 2020 року здійснив наїзд передньою правою частиною керованого мікроавтобусу «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] на праву бічну частину тіла пішохода [PERSON] та праву бічну частину тіла пішохода [PERSON] , які в цей час перетинали проїзну частину автодороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку його руху. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам були спричинені тілесні ушкодження: - [PERSON] - у вигляді сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що ускладнилась розвитком шоку, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і призвели до настання смерті; - [PERSON] - у вигляді сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що ускладнилась розвитком шоку, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення та призвели до настання смерті. Невиконання [PERSON] вимог пунктів 12.3, 12.9 б) і 18.1 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до заподіяна смерті пішоходам [PERSON] та [PERSON] . Під час допиту [PERSON] у кримінальному провадженні №12020040000000749 він свою провину визнав та зазначив, що приблизно 8 років працює водієм у ТОВ «Край-МК..» та в той день виконував покладенні на нього обов`язки. У кримінальному провадженні №12020040000000749 потерпілими визнано: [PERSON] - брат померлого [PERSON] ; [PERSON] - донька [PERSON] ; [PERSON] - донька [PERSON] . Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення діями [PERSON] потерпілій (позивачу) [PERSON] завдано шкоду майнового характеру, пов`язану із організацією поховання батька, та морального характеру, пов`язаної із загибеллю рідної людини. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди протиправними діями [PERSON] завдано майнову шкоду потерпілій [PERSON] , яка складається із витрат на поховання у розмірі 38 143,00 грн. Обвинувачений [PERSON] на момент вчинення ДТП був працевлаштований в ТОВ «КРАЙ - МК..» (код ЄДРПОУ 40333959). Цивільна відповідальність ТОВ «КРАЙ - МК..» була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом на обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів №АР8240156 від 22.06.2020 року. Потерпілій [PERSON] спричинено матеріальну шкоду, пов?язану з похованням її загиблого батька. Зокрема на поховання, приготування поминальних обідів та спорудження надгробного пам?ятника, витрати становлять 24 743,32 грн. Витрати на похованні складаються із: витрат на підготовку тіла до поховання у розмірі - 2 140 грн. витрат на придбання необхідних для ритуалу товарів - 15 598,50 грн. витрат на придбання спеціального одягу для померлого - 1 378 грн. витрати на продукти для ритуалу поховання - 5 626,82 грн. Позивачка зазначає, що згідно з ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім?єю. За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з?ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди в зв?язку з смертю [PERSON] є його донька - потерпіла [PERSON] . Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на 06.10.2020 року мінімальна заробітна плата в Україні складала 5 000 грн., згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік». Отже, враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягає до виплати [PERSON] з боку ПрАТ «УПСК» становить 60 000 грн. (з розрахунку 12*5000). Щодо розрахунку та стягнення матеріальної шкоди з ТОВ «Край-МК..» позивачка зазначає, що витрати, понесені на організацію поминального обіду не відносяться до витрат на поховання, які відповідно до Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином страхова компанія звільняється від відшкодування матеріальних збитків на організацію поминального відповідно до закону. Протиправні дії водія мікроавтобуса «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] призвели до загибелі батька потерпілої. [PERSON] , вимушена була понести матеріальні витрати на влаштування поминального обіду як необхідного ритуалу пов?язаного із похованням близької людини. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника, на думку позивачки, виплачує роботодавець. Таким чином, вважає, що збитки понесені [PERSON] на організацію поминального обіду у розмірі 13 400,00 грн. потрібно покласти на ТОВ «Край-МК..». Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Край-МК..» позивачка зазначила наступне. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з обвинуваченого, враховуючи відсутність будь-яких відшкодувань після вчинення ним протиправних дій, з врахуванням смерті близької людини, непоправної втрати і душевних страждань, вважає, що на користь потерпілої [PERSON] потрібно стягнути з ТОВ «Край-МК..» моральну шкоду у розмірі 440 000,00 грн. ТОВ «Край-МК..» через свого представника надало до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги заперечують у повному обсязі та просять суд відмовити в їх задоволенні. Обґрунтовують свою позицію наступним. Вважають, що наданий товарний чек на проведення поминального обіду на суму 13 400,00 грн. не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Зазначають, що поминальний обід не повинен відшкодовуватись, оскільки витрати на поховання складаються з заходів, які проводяться з моменту смерті особи та до поміщення труни з тілом у могилу, облаштуванням та утриманням місця поховання. Відповідач вважає, що розмір моральної шкоди не обґрунтований, а також, що позивачка не довела глибину моральних страждань, які виникли в неї внаслідок смерті батька. Зазначили, що підприємство не повинно відшкодовувати моральну шкоду, оскільки саме підприємство виконало всі дії для допуску особи до технічно справного транспортного засобу, а також виконало усі умови дотримання безпеки праці. Звертають увагу суду, що згідно висновку експерта №1849/508-Е від 21.10.2020 року у кримінальній справі №175/4290/20 встановлено, що під час ДТП постраждалий [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тобто не міг належним чином контролювати свою поведінку, оцінити небезпеку при перетині проїзної частини та не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Стверджують, що ДТП сталась після закінчення робочого часу, та під час його дороги додому, після виконання своїх обов`язків. Посилаються на матеріали кримінального провадження №12020040000000749 в якому [PERSON] зазначив, що рішення про повернення додому не дивлячись на перевищення робочого часу вій прийняв самостійно. Як співробітник підприємства [PERSON] повинен був виконувати правила посадової інструкції водія автотранспортних засобів з функціональними обов`язками експедитора ТОВ «Край-МК..». Не виконання цієї посадової інструкції, на думку відповідача, звільняє підприємство від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не надало до суду відзиву або заперечень. Для всебічного та повного з`ясування обставин цивільної справи про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, судом було витребувано та досліджено матеріали кримінальної справи №175/4290/20 за обвинувальним актом [PERSON] у кримінальному провадженні №12020040000000749. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Степанов І.В. підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх. Представник відповідача ТОВ «Край-МК..» - адвокат Ужва К.В. заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Пояснила, що водій [PERSON] самостійно прийняв рішення рухатись на автомобілі у неробочий час у нічну пору доби. Тому, під час ДТП його дії не можна вважати, як дії працівника, який виконував трудові обов`язки. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомлений. Клопотань не надавали. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 06 жовтня 2020 року близько 19.35 години [PERSON] , будучи офіційно працевлаштованим у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - MK..» і керуючи технічно справним вантажним спеціалізованим фургоном ізотермічним-В (далі мікроавтобус) «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить вказаному Товариству, у темний час доби здійснював рух по сухому покриттю крайньої лівої смуги проїзної частини автодороги М-04 «Знам`янка - Луганськ - Ізварине» у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, що має по дві смуги для руху у кожному напрямку з розділювальною смугою, та освітлюється зовнішнім електроосвітленням і має необмежену видимість, зі сторони м. Новомосковська у напрямку м. Дніпра. Під час руху в районі електроопори № 186 на автодорозі М-04 у м. Підгородне водій [PERSON] , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість, не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія та грубо порушуючи вимоги дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України «Обмеження максимальної швидкості 40 км/годину», яка діє на даній ділянці вказаної автодороги, слідуючи з перевищенням допустимої швидкості руху зі швидкістю не менш ніж 80,55 км/годину, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її зміни, не маючи жодних перешкод технічного та фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, маючи необмежену видимість проїзної частини та її елементів по ходу свого руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та не надав дорогу пішоходам, внаслідок чого о 19.35 годині 06 жовтня 2020 року здійснив наїзд передньою правою частиною керованого мікроавтобусу «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] на праву бічну частину тіла пішохода [PERSON] та праву бічну частину тіла пішохода [PERSON] , які в цей час перетинали проїзну частину автодороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку його руху. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам були спричинені тілесні ушкодження: - [PERSON] - у вигляді сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що ускладнилась розвитком шоку, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і призвели до настання смерті; - [PERSON] - у вигляді сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що ускладнилась розвитком шоку, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення та призвели до настання смерті. Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди послужили дії водія [PERSON] , який грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3, 12.9 б) і 18.1 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, які встановлюють: - п.1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; - п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; - п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; - п.12.9 - «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»; - п.18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; - дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/годину» - «Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові». Невиконання обвинуваченим [PERSON] вимог пунктів 12.3, 12.9 б) і 18.1 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до заподіяна смерті пішоходам [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №12020040000000749, згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року по справі 175/4290/20 обвинувачений [PERSON] свою провину у вчиненні інкримінованого злочину за наведених вище обставин визнав частково та пояснив, що 06.10.2020 року приблизно о 19.35 годині на мікроавтобусі «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] рухався по автодорозі у м. Підгородне у крайній лівій смузі зі швидкістю 60-70 км/годину. Перевищення дозволеної на цій ділянці дороги швидкості було обумовлене тим, що він рухався у суцільному потоці автомобілів у попутному напрямку в одній з ним смузі з такою ж швидкістю. У цей час за 3-4 метри до нерегульованого пішохідного переходу раптово з`явились два пішоходи, які перетинали проїжджу частину зліва на право відносно руху керованого ним автомобіля, яких у світлі фар зустрічних автомобілів раніше не було видно. Вважає, що в цій обстановці не мав ніякої можливості застосувати екстрене гальмування та зупинити автомобіль для уникнення наїзду. Вважає винними у ДТП також пішоходів, які знаходилися у нетверезому стані, через що невірно оцінили дорожню обстановку. Позивачка [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та вважає, що відповідачі, якими є Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-МК..» повинні відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоди, заподіяні внаслідок загибелі її батька. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страховик, а ТОВ «Край-МК..» як підприємство, якому належить транспортний засіб та на якому працював [PERSON] . У кримінальній справі №175/4290/22 у Вироку від 09 травня 2022 року було вирішено питання цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було задоволено, проте Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2022 року було скасовано вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] і призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвала суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що оскільки для повного, об`єктивного і правильного вирішення провадження щодо [PERSON] у частині вирішення цивільного позову потерпілої необхідно додатково зібрати й дослідити певні документи та докази, по цьому провадженню в частині вирішення цивільного позову та необхідно призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Тобто, Дніпровський апеляційний суд скасував вирок лише в частині вирішення цивільного позову, направивши справу до суду першої інстанції. Слід зауважити, що в мотивувальній частині Ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2022 року не зазначено, що позов необґрунтований або звернутий до неналежних сторін, що не заперечувалось сторонами при розгляді даної цивільної справи. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Обвинувачений [PERSON] на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з TOB «КРАЙ - MK» і вказаний мікроавтобус знаходився у його службовому користуванні. Під час ДТП [PERSON] повертався із рейсу до м. Дніпро. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. На момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8240156 від 18 червня 2020 року, укладеним на підставі Закону № 1961-IV. Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого, у розмірі 260 000 грн. Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на 06.10.2020 року мінімальна заробітна плата в Україні складала 5 000 грн., згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік». Отже, враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягає до виплати [PERSON] з боку ПрАТ «УПСК» становить 60 000,00 грн. (з розрахунку 12*5000). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закону №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до положень ст. 27-3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» страховиком відшкодовується моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) у загальному розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. [PERSON] , на той момент, 8 років працював водієм у ТОВ «Край-МК..» та в той день виконував покладенні на нього обов`язки, а саме керував мікроавтобусом Ford Transit реєстраційний номер [NUMBER] та розвозив молочну продукцію по Дніпропетровській та частково Донецькій області. Саме в той день також виконував покладену на нього роботу. Трудові відносини [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - МК..» також підтверджуються наказом №4-К від 18.04.2017 року про прийняття на роботу водієм-експедитором з 18 квітня 2017 року. Мікроавтобус «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 16.06.2018 року, на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - МК..». Повідомленням ТСЦ1249 від 06.11.2020 за №504 підтверджується, що власником транспортного засобу «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] є Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ - МК..». Незважаючи на перевищення норми робочого часу [PERSON] виконував обов`язки відповідно до посадових обов`язків та в той вечір повертався не додому, а до бази підприємства для залишення автомобіля у гаражі підприємства, про що зауважував сам [PERSON] . Вказана обставина була встановлена при дослідженні матеріалів кримінальної справи №175/4290/20 у судовому засіданні за участі сторін цієї цивільної справи. Тобто, [PERSON] повертаючись на транспортному засобі підприємства ТОВ «Край-МК..», до місця паркування автомобіля підприємства, за місцем розташування підприємства, після виконання посадових обов`язків - на думку суду є саме виконанням посадових обов`язків, а тому саме на час скоєння ДТП між [PERSON] перебував на робочому місці. Доводи відповідача ТОВ «Край-МК..», що [PERSON] самовільно залишився за кермом та не виконував правила посадової інструкції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів кримінальної справи №175/4290/20 та маршрутного листа вбачається, що водій їхав з місця розвезення товарів. До суду не надано доказів, що [PERSON] був за кермом автомобіля за власними потребами та у своїх цілях неправомірно заволодів транспортним засобом підприємства, тощо. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров?я потерпілого. Згідно п. З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N?4 від 31.01.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо стверджень, що наданий товарний чек на проведення поминального обіду на суму 13 400,00 грн. не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, слід вказати наступне. Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», який діяв на час виникнення відносин, а саме в редакції від 03.07.2020 року, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Отже,

Outcome: approved