Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що із відповідачем по справі перебував у шлюбі, який рішенням Новоукраїнського районного суду Кірвоградської області від 15.12.2021 року розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку- [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] .. 21.12.2020 року Новоукрїнаським районним судом винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання дітей Роми, Поліни, Данила, аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивач має іншу родину, де в нього [INFO] народилася дитина, яку він також зобов`язаний утримувати. Дружина не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці. Позивач перебуває на службі в ЗСУ та заробітна плата яку отримує, майже вся вираховується на аліменти на дітей від попереднього шлюбу, що не дає змоги для належного проживання його теперішній сім`ї. Крім того, зазначає, що відповідачці разом з дітьми залишив будинок, який придбав ще до укладення шлюбу та претензій на який не має. З урахуванням викладеного просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь відповідача на утримання дітей, до 1/4 частини заробітку (доходу). 05.03.2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків. Ухвалою від 14.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 10.04.2024 року від відповідача надійшов відзив відповідно до якого вона просила відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки вважає їх незаконними та не обгрунтованими. Вказує, що з часу відкриття виконавчого провадження позивач несистематично сплачує аліменти, тому утворилася заборгованість, яка становить 80\~474, 15 грн та яка разом з аліментами стягується з нього. Також заперечує посилання позивача, що ним після розірвання шлюбу залишено будинок їй та дітям, оскільки таке твердження не відповідає дійсності. Будинок в якому вона проживає з дітьми на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2269 від 03.09.1999 року. В 2009 році вона з позивачем за спільні кошти придбали даний будинок, але не переоформили його. Вважає, що посилання позивача на те, що він утримує один сім`ю нічим не доведено, його дружина працездатна та отримує соціальні виплати на дитину, також ним не надано жодного доказу, який свідчив би про погіршення його матеріального стану, що могло б вплинути на зменшення розміру аліментів. До відзиву долучила документи, якими обгрунтовує заперечення позовних вимог. Ухвалою суду від 25.04.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також до заяви додав довідку сільської ради на підтвердження придбання житлового будинку в [ADDRESS] , до реєстрації шлюбу з відповідачкою. Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення 23.05.2024 року. Враховуючи, що сторони, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.12.2020 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ,(зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 25.11.2020 року (а.с. 6). Згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.5). Відповідно до матеріалів справи [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.03.2022 року (а.с.7). Від вказаного шлюбу позивач має неповнолітню доньку\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2022 року (а.с.8). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта, встановлено, що [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, при цьому відомості про перебування у його приватній власності житлового будинку відсутні (а.с.46-47). Згідно акту депутатської перевірки наданого відповідачем встановлено, що він складений депутатом Глодоської сільської ради [PERSON] зі слів жителів села та вивчення документів, проте що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мвють трьох дітей. Проживали сімєю в домоволодінні за адресою [ADDRESS] . Дане домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу № 2269 від 03.09.1999 року належить [PERSON] . Сторони у 2009 році придбали вказаний будинок, однак належним чином право власності не перереєстровано. Після розірвання шлюбу, відповідачка з дітьми проживає в даному будинку, позивач в ньому не зареєстрований. Діти перебувають на утриманні матері, позивач сплачує аліменти не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість. Діти навчаються у Глодоському ліцеї, характеризуються позитивно. Зі слів вчителів мати приділяє належну увагу вихованню дітей, цікавиться навчанням та поведінкою. Наймолодший син [PERSON] , [INFO] інвалід дитинства. Діти забезпеченні продуктами харчуванням, одягом, шкільним приладдям та іншими необхідними для них речами. Мати забезпечує належні житлово-побутові умови (а.с.39). Відповідно до характеристик Глодоського ліцею діти сторін в навчальному закладі характеризиються позитивно, мають гарні досягнення в навчанні, приймають участь у громадському житті ліцею. Мати приділяє належну увагу вихованню дітей, цікавиться їх навчанням, відвідує батьківські збори, підтримує звязок з класними керівниками (а.с.42, 43, 44). З копії медичного висновку № 1167 від 13.05.2014 року встановлено, що син сторін [PERSON] інвалід з дитинства (а.с.41). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.02.2024 рік становить 80474,15 грн (а.с.45). На підставі\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.\~\~Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:\~\~1) керує ходом судового процесу;\~\~2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;\~\~3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;\~\~4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;\~\~5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі\~статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до положення статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені у частині 1\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Частинами 1 та 2\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). У відповідності до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин 1-3 статті 181СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~\~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Так, позивач, пред`являючи вимогу про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування позовних вимог вказав, що в його житті змінилися обставини, що впливають на визначений рішенням суду розмір аліментів, оскільки у нього з`явилась нова родина, він повторно одружився та у нього народилася донька. Проаналізувавши наведені норми\~СК України, та, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про відсутність обставин, що вказували б на погіршення матеріального стану позивача. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Перебування на утриманні позивача дружини, яка здійснює догляд за донькою до досягнення нею трирічного віку, має тимчасовий характер та також не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20. Суд враховує, що розмір аліментів становить 1/2 частку від заробітку позивача та останнім не наведено жодних належних обґрунтувань та доказів тому, що в зв`язку з народженням іншої дитини в нього суттєво змінився матеріальний стан та, що його доходів, за виключенням утриманих аліментів, не вистачає для забезпечення потреб його родини. При цьому, суд наголошує, що сам факт народження ще дітей, скрутне матеріальне становище не є підставою для автоматичного зменшення розміру аліментів. Крім того, позивач зазначив, що перебуває на службі в ЗСУ, що дає фінансову можливість сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей від попереднього шлюбу у розмірі, визначеному за рішенням суду. Також, не знайшло свого підтвердження посилання позивача, як на одну з підстав зменшення розміру аліментів, що він залишив відповідачу та їх дітям будинок придбаний до шлюбу за власні кошти, оскільки матеріалами справи не встановлено, що у зв`язку з цим у позивача погіршилося матеріальне становище. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю їх належними доказами. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed