Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.03.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, в якій заявник, просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та яка є власником квартири [ADDRESS] - з липня 2002 року по день її смерті [INFO] . В обґрунтування заяви, [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , на час її смерті заявнику виповнилось 13 років, його батько не проживав з матір`ю та відмовився утримувати та виховувати сина. У зв`язку з цими обставинами, у 2002 році було встановлено опіку над неповнолітнім [PERSON] та опікуном призначено його тітку [PERSON] . З того часу, заявник вказує, що постійно мешкав разом з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . [PERSON] подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. заяву про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових справ у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Тому, заявник змушений звернутись до суду з відповідною заявою. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 року цивільну справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року провадження по справі було відкрито в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду. Вказану ухвалу суду було направлено заявнику та заінтересованій особі, та запропоновано заінтересованій особі подати письмові заперечення проти заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, або письмові пояснення. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. До судового засідання з`явився представник заявника адвокат Верхола І.О., який заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 16.05.2024 року надала письмову відповідь щодо наявності спадкової справи та коло осіб, які звертались з приводу спадщини. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, свідка [PERSON] , приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1\~ ст.315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення\~права на\~спадкування залежить\~від доведення\~певних фактів,\~особа може\~звернутися в\~суд із\~заявою про\~встановлення цих\~фактів,\~яка,\~у разі\~відсутності спору,\~розглядається за\~правилами окремого\~провадження. У разі відмови нотаріусом особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявник, а саме що він постійно проживав разом з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та яка є власником квартири під [ADDRESS] - з липня 2002 року по день її смерті, має для нього юридичне значення, оскільки йому необхідно оформити спадкові права. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] - [INFO] , звертався до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. щодо прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] . 08.07.2023 року за вих. № 246/01-16 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. повідомила [PERSON] , що у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини, йому необхідно звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку прийняття спадщини./а.с.10/ [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із актового запису про смерть № 4917, зареєстрованого Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.05.2018 року./а.с.7/ Мати заявника [PERSON] , померла [INFO] , що вбачається із актового запису про смерть № 226, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси від 06.01.2001 року./а.с.6/ На час смерті [PERSON] [PERSON] було лише 13 років. Батько [PERSON] не проживав з його матір`ю та утримувати і виховувати [PERSON] відмовився. У зв`язку з вказаними обставинами, 10 липня 2002 року розпорядженням Центральної районної адміністрації Одеської міської ради № 627 «Про призначення гр. [PERSON] опікуном над неповнолітнім племінником [PERSON] - [INFO] », призначено опікуна гр. [PERSON] /а.с.8/ Місцем проживання неповнолітнього [PERSON] визначено місце проживання опікуна - гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де він постійно проживав. Після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Вказана квартира [ADDRESS] , загальною площею 37,2 кв.м., належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2002 року./а.с.38/ [INFO] померла [PERSON] , та після її смерті спадкоємицею стала її донька [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2007 року./а.с.39/ Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 27.05.2024 року [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] ., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2002 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2007 року./а.с.44/ Представник заявника\~вказує,\~що [PERSON] \~проживав \~однією сім`єю\~зі своєю\~тіткою [PERSON] \~по день\~її смерті\~до - [INFO] , та здійснив її поховання, про що свідчить Договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 09.05.2018 року, укладений на ім`я [PERSON] та підтверджується Актом про проживання [PERSON] з 2010 року по даний час за адресою: квартира [ADDRESS] , підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим начальником ВД № 7 КП «ЖКС» Фонтанський»./а.с.9,12/. Факт проживання заявника разом з його тіткою [PERSON] за її адресою, у судовому засіданні, також підтвердила свідок [PERSON] , яка пояснила, що у 2007 році придбала квартиру [ADDRESS] , її сусідкою була [PERSON] , яка не мала чоловіка та дітей, та з її слів відомо, що з дитинства з нею проживає її племінник [PERSON] , оскільки його мати та батько самоусунулись від виховання дитини, у подальшому мати та батько заявника померли, свідок підтверджує, що з часу придбання нею квартири вона постійно бачила, що неповнолітній [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім`єю, у подальшому поховав її та продовжував жити у квартирі [ADDRESS] . Вказані факти можуть підтвердити усі сусіди, які проживали разом з сім`єю [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. № 216/01-16 від 21.05.2024 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , спадкова справа не відкривалась, заповіти або спадкові договори не посвідчувались, із зверненням щодо відкриття спадкової справи звертався [PERSON] , [INFO] , але у зв`язку з пропуском строку та відсутністю відповідних документів, рекомендовано було звернутись до суду. Відповідно до абзацу 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч.2 ст.\~1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1\~ст.1296 ЦК України\~ спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку\~ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу у встановлений законом строк. (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.п.21,23\~постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1\~ст.29\~ЦК України \~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності до\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно до роз`яснень, що надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» нотаріус чи державна нотаріальна контора є учасниками правовідносин із спадкування та заінтересованими особами. \~ \~ \~ \~ Якщо\~виникнення права\~на спадкування\~залежить від\~доведення певних\~фактів,\~особа може\~звернутися в\~суд із\~заявою про\~встановлення цих\~фактів,\~яка,\~у разі\~відсутності спору,\~розглядається за\~правилами окремого\~провадження.\~Зокрема,\~у такому\~порядку суди\~повинні розглядати\~заяви про\~встановлення родинних\~відносин із\~спадкодавцем,\~проживання з\~ним однією\~сім`єю,\~постійного проживання\~разом зі\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають у даному випадку нотаріальні органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. На підставі викладеного та

Outcome: approved