Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що між відповідачем та ТОВ «Міліоан», укладено договір про споживчий кредит, внаслідок чого [PERSON] , отримав кредит в розмірі 8000 грн. Оскільки за договором факторингу, що укладений між ТОВ «Міліоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Вердик Капітал», який в подальшому уклав договір з ТОВ «Коллект Центр» про відступлення права вимоги, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 08 квітня 2024 року становить 51\~720 грн. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт було повернуто до суду з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору споживчого кредиту №102179087 від 22 жовтня 2021 року, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено договір про надання грошових коштів. Згідно п. 1.2 вказаного договору, сума кредиту становить 8\~000 грн., та згідно п.1.3,строком на 15 днів, з 22 жовтня 2021 року. Відповідно до п.1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06 листопада 2021 року. Матеріали справи також містять графік платежів за договором про споживчий кредит 102179087 від 22 жовтня 2021 року, паспорт споживчого кредиту №102179087, анкету заяву на кредит №102179087, та довідку про ідентифікацію. Як вбачається з платіжного доручення №34128838, від 22 жовтня 2021 року, [PERSON] , було перераховано грошові кошти в розмірі 8000 грн. Суду було надано відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 102179087 відносно відповідача [PERSON] , починаючи з 22 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року. В той же час, згідно розрахунку заборгованість станом на 10 січня 2023 року, заборгованість відповідача по основній сумі кредиту становить 8\~000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 27\~000 грн., заборгованість з комісії 1\~520 грн., нараховані відсотки за кредитним договором 15\~200 грн., всього -51\~720 грн. Згідно договору факторингу від 17 січня 2022 року, що укладений між ТОВ «Міліоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», - ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до [PERSON] . Вказане стверджується актом приймання передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 17 січня 2022 року, реєстром боржників до вказаного договору факторингу, та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №17-01/2022 від 17 січня 2022 року. В подальшому між ТОВ «Вердик Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року, згідно якого ТОВ «Коллект Центр», отримало право вимоги до [PERSON] . Вказане стверджується реєстром боржників до вказаного договору, та витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В той же час, відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Суд звертає увагу на те, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як вид відповідальності за несвоєчасне виконання договору спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати грошове зобов`язання надмірні відсотки перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання додаткових прибутків кредитором. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі постійної колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.01.2020 року у справі № 754/6091/18. Тому, в контексті дотримання Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить з того, що розмір відсотків за порушення строків повернення кредиту має ознаки несправедливого у розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач отримав кредит в розмірі 8 000 грн., в той же час, позивачем нараховано ще 43 720 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 27\~000 грн., заборгованість з комісії 1\~520 грн., нарахованих відсотків за кредитним договором 15\~200 грн. що перевищує суму боргу на більше ніж 50 відсотків від отриманого кредиту, та є несправедливим, суперечить принципам розумності і добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача як споживача послуг фінансової установи, оскільки такі умови договору встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором. Крім того, як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, такий здійснено станом на 10 січня 2023 року, що свідчить про нарахування позивачем вказаних надмірних відсотків в період дії воєнного стану на території України, а відтак, суд приходить до переконання, що вказані нараховані відсотки підлягають списанню. Проте, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заборгованості в розмірі 8\~000 грн., що становить тіло кредиту, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в цій частині. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 468,36 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути на його користь також витрати на правову допомогу адвоката. Вимоги заяви мотивовано тим, що позивач змушений звернутися за правничою допомогою до адвоката, що стверджується договором №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, прайс листом АО «Лігал Ассістанс», квитанцією про перерахування грошових коштів АО «Лігал Ассістанс» за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 на суму 52\~000 грн., та заявкою на надання юридичної допомоги № 57 від 01 березня 2024 року, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» було надано усну консультацію на суму 4\~000 грн., складання позовної заяви для подачі до суду на суму 9\~000 грн. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial