Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою. У обґрунтування заявленого зазначив суду наступне. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла через відповідачку, автомобіль позивача пошкоджено і тим самим йому спричинено матеріальний збиток. Страховик виплатив позивачеві страхову суму у межах ліміту відповідальності даного виду. Однак, таких коштів не достатньо для повної компенсації спричинених збитків у зв`язку із чим і заявлено даний позов. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, однак у подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити з підстав викладених у позові й з урахуванням наявних у справі доказів. Відповідачка заперечувала заявлені вимоги. Вважає матеріальний збиток спричинений дорожньо-транспортною пригодою виплачений страховою компанією у повному обсязі. Дослідив наявні у справі матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Позивач є юридичною особою зареєстрованою в України, при зверненні до суду сплатило судовий збір і є власником вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] ". Відповідачка є громадянкою України і має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області. 25 жовтня 2022 року у м. Житомирі мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля марки "Форд Куга" реєстраційний номер " [NUMBER] " під керування відповідачки і вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] ", керований працівником позивача. Відповідачку рішенням суду визнано винною у даній пригоди через порушення нею Правил дорожнього руху України. 9 листопада 2022 року за зверненням позивача проведено авто-товарознавче дослідження вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] ", яким установлено наступне. Ринкова вартість вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] " становить 475 967,01 гривень, вартість відновлювального ремонту без коефіцієнту фізичного знову становить 388 284,55 гривень, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 172 402,63 гривні. 5 грудня 2022 року позивач отримав від страховика відповідачки відшкодування за дорожньо-транспортну пригоду у розмірі 59 820,87 гривень. 27 січня 2023 року ФОП [PERSON] складено рахунок фактуру робіт та матеріалів по відновленню вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] ", яким визначено загальний обсяг коштів у розмірі 390 211 гривень. 10 лютого 2023 року складено акт надання послуг між позивачем та ФОП [PERSON] , відповідно до якого виконані роботи з ремонту вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] " становлять 390 211 гривень. У період часу з 10 лютого по 9 березня 2023 року позивач сплатив кошти відповідно до акту надання послуг. 19 вересня 2023 року проведена судова транспортна товарознавча експертиза №13404/23-54, якою зазначено наступне. Ринкова вартість вантажівки марки "МАН" реєстраційний номер " [NUMBER] " становить 419 295,45 гривень, вартість відновлювального ремонту без коефіцієнту фізичного знову становить 331 647,55 гривень, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 126 789,43 гривні. 30 жовтня 2023 року рішенням суду у господарській справі на користь ТОВ "АКРІС ЛОГІСТІК" стягнуто додаткове страхове відшкодування із страховика у розмірі 66 968,56 гривень. Судом проведена транспортна товарознавча експертиза №13404/23-54 від 19 вересня 2023 року щодо вантажівки і встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 126 789,43 гривні. 16 листопада 2023 року страховик, відповідно до рішення суду доплатив страхове відшкодування у розмірі 66 968,56 гривень. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. ст. 30.1; 30.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страховик зобов`язаний, серед іншого, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору (ст. 988 ЦК України). Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (ст. 36.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ст. 1192 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Приймаючи рішення у даній справі суд вирішує застосувати наступні положення цивільного процесуального законодавства України. Розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи і вимоги законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, усталену судову практику у даній галузі (номер рішення ВС у реєстрі 98482890) суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає доводи позивача обґрунтованими та такими, які мають бути частково задоволені судом. Так, судом установлено, що відповідачка винна у виникненні дорожньо-транспортної пригоди від якої автомобіль позивача пошкоджено і тим самим спричинено майнову шкоду. Розмір шкоди визначений у встановленому порядку і не має наразі підстав стверджувати про його необґрунтованість. Страховою сумою позивачеві покрито лише частину шкоди. Решту вимог, правомірно пред`явлено до винуватця пригоди, яка має бути нею відшкодовано. Так, до стягнення з відповідача підлягає сума спричинених збитків у розмірі 204 858,12 гривень. Судом установлено, що розмір матеріального збитку спричиненого пригодою становить 331 647,55 гривень, обсяг сплаченого страхового відшкодування 126 789,43 гривень. Звідси 331 647,55 - 126 789,43 = 204 858,12. Вимоги позивача про стягнення повної шкоди, яка встановлена на підставі фактично сплачених коштів за проведення ремонту в сумі 390 211 гривень, судом до уваги не приймаються, оскільки не обґрунтовано і не підтверджено збільшення відновлювального ремонту до такого розміру. Доводи відповідачки про необхідність урахування коефіцієнту фізичного зносу при визначенні матеріального збитку, який слід стягувати розглядуваним позовом, не містить під собою законного обґрунтування, оскільки матеріальним законом у ст. ст. 1192, 1194 ЦК України передбачено інше. Коефіцієнт фізичного зносу ураховується при визначенні сумі страхового відшкодування страховика. У даному випадку, шкода стягується з винуватця пригоди за недостатності ліміту страхового відшкодування. Доказів, які б вказували на іншу вартість відновлювального ремонту, або неправильність проведення обрахунку за експертизою №13404/23-54 від 19 вересня 2023 року сторонами не надано, а отже судом не установлено. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судового збору у розмірі 3 951,33 гривень при заявлених вимогах на суму 263 421,57 гривень. Позов задоволено частково на суму 204 858,12 гривень. Таким чином до стягнення судових витрат слід стягнути на суму 3 072,94 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial