Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.02.2024 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначив, що 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги позивачеві. Заборгованість за договором відповідачем наразі не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 30 347,40 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 634,81 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 17 712,59 грн. Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року у розмірі 30 347,40 грн. та судові витрати: 3028 грн. судового збору та 13 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 09.02.2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 17.02.2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що копія Реєстру Боржників від 25.09.2019 року до Договору відступлення №1142/19-F від 20.09.2019 року неналежної якості та є нечитабельною, тобто відомості, зазначені в реєстрі неможливо прочитати та ідентифікувати. Крім цього, витяг з реєстру боржників не є доказом на підтвердження передачі первісним кредитором права грошової вимоги до боржників до ТОВ «Вердикт Капітал». Зазначила також, що відповідач не погоджується з розрахунком нарахування відсотків, тому що такий розрахунок містить нарахування відсотків поза межами строку кредитування, оскільки кінцевим терміном кредитування є 06.06.2022 року. Також з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, вказала, що заявлена до стягнення з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 гривень не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Прохала зменшити витрати на професійну правничу допомогу. На підставі вищевикладеного, представник відповідача прохала у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» відмовити (а. с. 60-62). 12.03.2024 року від представника позивача, адвоката Морозової В. В., до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказала, що жодних заперечень щодо факту отримання кредитних коштів та суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 634,81 грн. відповідач у відзиві на позовну заяву не висловив. Щодо нарахування відсотків зазначила, що з системного аналізу пунктів кредитного договору вбачається, що сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом за весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо недоведеності факту передання права вимоги представник позивача вказала, що позивачем додатково виготовлено та долучено до матеріалів справи витяги з реєстрів боржників, які оформлені належним чином і повністю дублюють інформацію щодо відповідача та його зобов`язань за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, представник позивача прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 72-74). 27.05.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, відповідно до яких нотаріально завірена копія реєстру боржників надана стороною позивача також є неналежним доказом, оскільки засвідчена приватним нотаріусом, свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю наразі анульовано. Витяг з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги не можуть бути доказом на підтвердження передачі права грошової вимоги, оскільки зазначений документ не підписаний сторонами договору відступлення права вимоги («АТ Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал») та не зазначена дата відступлення прав вимоги. Крім цього, розрахунок заборгованості, на які посилається позивач не є первинним фінансовим документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Прохала врахувати зазначені пояснення при розгляді справи та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Муравський В. В., в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та представника позивача, прохав позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, в письмових поясненнях прохала суд судовий розгляд провести за відсутності відповідача та його представника, відмовити повністю у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр». Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 16071,43 грн. Кредит надається на споживчі цілі у розмірі 14 490 грн. та на сплату страхового платежу на користь страховика у розмірі 1581,43 грн. на 72 місяці з дня надання кредиту, датою повного погашення якого є 10.06.2022 року. Процентна ставка за кредитом становить 39,9 % річних (а. с. 5-7). Суду також надано заяву-анкету на отримання кредиту від 09.06.2016 року та «Умови кредитування та орієнтовна сукупна вартість кредиту по продукту «Кредит готівкою (Кошти на будь що)», підписані відповідачем (а. с. 7-8). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується виписками по рахунку АТ «Райффайзен Банк» за періоди з 10.06.2016 по 25.09.2019 року, з яких вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 16 071,43 грн., частково погашав заборгованість, в тому числі відсотки по кредиту та пеню (а. с. 9-16). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом також встановлено, що відповідно до договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а. с. 20-21). Відповідно до п. 2.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 року до нового кредитора переходить права здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання чинного законодавства України, право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору. Відповідно до копії реєстру боржників від 25.09.2019 року до Договору відступлення № 114/2-19-F від 20.09.2019 року, засвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. від 18.04.2024 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/0978/82/0180836. Датою відступлення права вимоги зазначено 25.09.2019 року (а. с. 116-120). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором АТ «Райффайзен Банк» загальна заборгованість за кредитним договором №014/0978/82/0180836 станом на 25.09.2019 року становить 17 276,68 грн., з них заборгованість за кредитом у розмірі 12 634,81 грн., заборгованість за процентами у розмірі 2320,36 грн. та пеня у розмірі 2 321,51 грн. (а. с. 16-17). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0978/82/0180836 ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] станом на 09.01.2023 року становить 32 667,97 грн., з них: по основній сумі кредиту 12 634,81 грн., заборгованість за процентами у розмірі 2320,36 грн., пеня у розмірі 2 320,57 грн. відсотки нараховані з 20.09.2019 року по 09.01.2023 року у розмірі 15 392,23 грн. (з урахуванням суми погашення боржником 1292,36 грн.) (а. с. 18). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набув права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (а. с. 25-27). Відповідно до копії реєстру боржників до договору №10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/0978/82/0180836 (а. с. 28-30). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» загальна заборгованість за кредитним договором №014/0978/82/0180836 станом 09.01.2024 року становить 32 667,97 грн., з них по основній сумі кредиту 12 634,81 грн., заборгованість за відсотками 17712,59 грн., пеня 2320,57 грн. (а. с. 19). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає належним та допустим доказом на підтвердження передачі права вимоги за кредитним договором №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року копію Реєстру Боржників від 25.09.2019 року до Договору відступлення №1142/19-F від 20.09.2019 року, засвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В., оскільки в суду відсутні відомості про те, що на час засвідчення копії свідоцтво [PERSON] про право на зайняття нотаріальною діяльністю було анульовано. Копія Реєстру Боржників підписана первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» та новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал», зазначено дату відсуплення права вимоги. За таких обставин суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем не доведено факт передання права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Вердикт Капітал». Водночас суд не може погодитися із порядком нарахування та вказаним позивачем розміром заборгованості за відсотками за кредитним договором №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.6 вищевказаного кредитного договору кредит надається на строк 72 місяці з дня надання кредиту. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Крім цього, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 визначено, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, поза межами строку дії договору, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 року у розмірі 27 322,63 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 634,81 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги АТ «Раффайзен Банк Аваль» у розмірі 2320,36 грн. та заборгованість за відсотками за період з 25.09.2019 по 10.06.2022 року у розмірі 12 367,46 грн. (виходячи з розрахунку: [сума боргу] * [процентна ставка] / 100% / 365 днів * [кількість днів] та з урахуванням зазначеної у розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» суми погашення боржником 1 292,36 грн.). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при пред`явлені позову було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. При цьому, позов задоволено частково (позовні вимоги задоволено на 90,03 % (27322,63*100/30347,40). За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на суму 2726,10 грн. (3028 грн. х 90,03 %). Щодо вимоги про стягнення зі [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Бобрищева І. звернулася до суду із клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову. Також зауважила, що у своїй позовній заяві позивач прохає розглядати спір за правилами спрощеного позовного провадження, яке застосовується для розгляду справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.41-42). Відповідно до платіжної інструкції № 0406030000 від 10.01.2024 року ТОВ «Коллект Центр» сплатило АО «Лігал Ассістанс» 51 000 гривень згідно договору про надання юридичної допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року (а. с. 44) Із заявки на надання юридичної допомоги № 208 від 02.01.2024 року та Витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року вбачається, що за договором про надання юридичної допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг за наступним списком: надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку 3000 гривень (1 500 гривень за 1 годину), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10000 гривень (2000 гривень за 1 годину (а. с. 45-46). Суд враховує, що справа є малозначною і відкрита за правилами спрощеного позовного провадження. Суд також враховує ціну позову 30 347,40 грн. та те, що позовні вимоги були задоволені частково. За таких обставин суд вважає, що розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу не є співмірним з вимогами ст. 137 ЦПК України та не відповідає складності цієї справи. Беручи до уваги клопотання преставника відповідача [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою до 5000,00 гривень. Таким чином, клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial