Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У березні 2024 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав в якому просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що з відповідачем позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою з народження, є неповнолітньою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач вихованням доньки не займається з 2018 року, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою від 26 березня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позовної заяви підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Третя особа, представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, у судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просив задовольнити позов та розглянути справи у його відсутності. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає необхідне задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , є колишнім чоловіком [PERSON] , яких було розлучено, що підтверджується копією рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2018 року. (а.с.10) [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом №91 від 16 червня 2016 року, зареєстрований Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кірвоградській області. (а.с.9) Донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі матір`ю з народження, є неповнолітньою та перебуває на повному утриманні останньої. У відповідності до копії заяви від 21 лютого 2024 року [PERSON] підтверджує той факт, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. (а.с.11) Крім того, відповідач в даній заяві просить розглянути справу про позбавлення батьківських прав без його участі, позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] , визнає у повному обсязі та висловлює свою згоду і на подальше усиновлення доньки іншим чоловіком. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.02.2024 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки та має заборгованість зі сплати аліментів. Так, вказаний розрахунок підтверджує і той факт, що відповідач сплачує аліменти лише в примусовому порядку, тривалий час мав велику заборгованість до офіційного працевлаштування та до примусового стягнення. Згідно висновку органу опіки та піклування Новомиргородської міської ради про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] №02-22/252/1 від 12.04.2024 року, в якому вказано, що орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON] , [INFO] ,батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с.40-41) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляється та нехтує своїми обов`язками по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, а саме: самоусунувся від виховання та догляду за дитиною; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не бажає здійснювати перелічені дії. Суд приймає визнання відповідачем позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (ч.4 ст.206 ЦПК України). З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved