Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

17.04.2024 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~та стягнення\~аліментів на\~утримання дитини до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 09.11.2013 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №947. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. Позивач зазначає, що вони з відповідачем прожили у шлюбі 10 років. Останній рік вони не ведуть спільного господарства, оскільки не можуть проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки та вирішувати не складні поточні проблеми, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Тому вони прийшли до висновку, що розлучення є єдиним виходом для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхньої спільної дитиною. Таким чином, примирення між ними неможливе, оскільки перебування у шлюбі суперечить її та дитини інтересам. Позивач також зазначила, що [PERSON] добровільно не надає кошти, необхідні для утримання дитини. Проте він зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Їх дитина після припинення шлюбних відносин залишилася про живати з нею і надалі буде проживати разом з нею, позивачем. Спору щодо місця проживання дитини в них з відповідачем немає. У зв`язку з зазначеним, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.11.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №947; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не меншу 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня подачі позову і до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в котрій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в котрій просив розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №947. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після припинення шлюбних відносин між сторонами проживає разом з матір`ю [PERSON] . Подружні стосунки між сторонами припинені з 2023 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо визначення місця проживання дитини та поділ майна відсутній. За таких обставин, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] залишається проживати з позивачем, [PERSON] . Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу суд зазначає наступне. Судом встановлено, що після припинення сімейних відносин між сторонами дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, те, що відповідач не заперечує проти позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто по [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. В дохід держави з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved