Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

АТ «АЛЬФА-БАНК»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.05.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №11350036000 (далі - Договір), відповідно до якого Банком надано Відповідачу кредит у розмірі 82 300,00 дол США. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а Відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, що станом на 13.10.2020 року складає 79 099,46 дол США, а саме: строкова заборгованість 14 631,44 доларів США; прострочена заборгованість 64 468,02 доларів США. 08 грудня 2011 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги, в тому числі відносно вказаного Договору. В подальшому, 08.12.2019 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та АТ «АЛЬФА-БАНК», було укладено Договір про відступлення права вимоги, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за цим Договором АТ «АЛЬФА-БАНК». 12.08.2022 року АТ «АЛЬФА БАНК» змінило найменування на АТ «СЕНС БАНК». Відтак, Позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з Відповідача заборгованість за Кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від\~16\~січня 2021 відкрито провадження у справі, і призначено її до підготовчого судового розгляду. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від\~02\~березня 2021 справу призначено до судового розгляду. Ухвалами Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2021 року, від 16.02.2021 року, від 20 липня 2022 року витребувано від ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» докази у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні Відповідач заперечив позовні вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. Зазначив, що він особисто не отримував кошти в іноземній валюті. Сума грошей, взята у кредит, була перерахована Банком одразу на рахунок. Банк жодними доказами не довів, що кредит йому було надано у іноземній валюті доларах. Також вказав, що частково кредит від погасив, однак, складна економічна ситуацію у країні, яка мала місце у 2009 році і в наступних роках ускладнила його матеріальне становище. Він неодноразово звертався до Банку для відтермінування сплати кредиту, однак, йому було відмовлено. Вважає, що Банк пропустив строк позовної давності, перебіг якого розпочинається з 01.07.2012 року, з дати здійснення ним останнього платежу, просить застосувати його до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення Позивача, врахувавши позицію Відповідача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11350036000 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банком надано Відповідачу кредитні кошти у сумі 82 300,00 дол. США терміном по 26 травня 2023 року із процентною ставкою 15,00 % річних протягом перших 30 календарних днів (т.1, а.с.5). За змістом пункту 1.2.2. Договору, Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №\~1 до Договору. Відповідно до підпункту 1.5. Договору Сторони також погодили, що Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №\~ [NUMBER] . Як вбачається із заяви на видачу готівки від 28 травня 2008 року на вказаний рахунок Банком [PERSON] перераховано 82\~300,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 399\~155, 00 грн, отримувачем вказано [PERSON] (т.1. а. с. 77). Таким чином, встановлено, що Банк свої зобов`язання виконав перед Відповідачем, перерахувавши останньому кредитні кошти на погоджений сторонами рахунок. 08 грудня 2011 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги відносно кредитних договорів, в тому числі відносно вказаного Договору, а 08.12.2019 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило право вимоги за цим Договором АТ «АЛЬФА-БАНК», який є Позивачем у справі. 12.08.2022 року АТ «АЛЬФА БАНК» змінило найменування на АТ «СЕНС БАНК». Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості станом на 13.10.2020 борг за кредитним договором складає: строкова заборгованість 14 631,44 доларів США; прострочена заборгованість 64 468,02 доларів США. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому відповідно до статті 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно умов Договору сторони встановили як строк дії договору до 28.05.2008 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню 26.05.2023р. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено відповідною календарною датою. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (п.42-47) зазначено, що у відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). У судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву відповідач просив до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за Договором застосувати строк позовної давності. Правова позиція Верховного суду України зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт) встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (Постанова КЦС від 11 липня 2018 року справа № 366/1088/16-ц (№ 61-17516св18)). Позивач звернувся до суду 04.11.2020, відтак з урахуванням трьохрічного строку позовної давності, вимоги що платежів позичальника за тілом кредиту, що мали бути сплачені за графіком платежів до 04.11.2017 не підлягають стягненню. Згідно Графіку платежів, залишок боргу по тілу кредиту станом на 11.2017р. складає 6782,20 доларів США. Відтак, до стягнення підлягає сума заборгованості у розмірі 6782,20 доларів США, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141\~ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в прядку статті 141 ЦПК України, суд виходить з наступного. Враховуючи, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, та на підставі Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений від сплати судового збору, тому відсутні підстав для стягнення з нього судового збору при винесенні рішення, який підлягає компенсації позивачу Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» за рахунок держави в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4155,18 грн.

Outcome: approved