Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Нікопольський відділ ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що з грудня 2012 року він вступив у фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , з якою стали спільно мешкати за адресою помешкання відповідачки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто, фактично стали родиною в розумінні ст.3 СК України. [INFO] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , однак, відомості до актового запису були внесені на підставі ст.135 СК України (зі слів матері). Він наполягав, щоб його як батька було зазначено в актовому записі, проте, відповідачка цього не бажала. [INFO] у них з [PERSON] народилась донька [PERSON] і відповідачка знову отримала свідоцтво про народження дитини, вказавши відомості про батька на підставі ст.135 СК України. В серпні 2021 року він наполіг, щоб до актових записів про народження обох дітей були внесені зміни та він був зазначений батьком дітей, з чим відповідачка погодилась і вони звернулись до органів ДРАЦС, де відповідні зміни були внесені до актових записів про народження дітей. В 2022 році, після оголошення воєнного стану на території України, спільне проживання між ними було припинено з ініціативи відповідачки, яка пояснила, що в неї є інший коханий чоловік. З цього ж часу відповідачка звернулась до суду з приводу стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей, на що він не заперечував та постійно здійснював необхідні виплати. 13.01.2023 року він був мобілізований до лав Збройних Сил України та після його мобілізації, через те, що відповідачка рідко надавала йому можливість спілкуватись з дітьми, навіть, телефоном, він, в черговий раз, зателефонував їй для вирішення цього спору. Під час розмови вона в грубій формі повідомила, щоб він до неї не звертався і, взагалі, [PERSON] не його донька. Після цих слів він, навіть, не одразу зрозумів, що вона йому сказала. Однак, тепер у нього виникли великі сумніви щодо того, чи, дійсно, він є батьком [PERSON] . При цьому, про вказані обставини не був обізнаний під час внесення змін до актового запису про народження [PERSON] та цей факт висвітлився лише зараз зі слів самої відповідачки. Довести, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] , він може лише в судовому порядку, тому змушений звернутись до суду з відповідним позовом та просить ухвалити рішення суду, яким визнати, що він, [PERSON] , [INFO] , громадянин України, не є батьком [PERSON] , [INFO] , та виключити запис про нього як батька дитини з актового запису, зробленого 31 серпня 2021 року відділом ДРАЦС по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області за № 973, про її народження. Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, при цьому, його представник [PERSON] вимоги свого довірителя підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому її представник [PERSON] просив суд ухвалити рішення, у відповідності до доказів, які містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.29). Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленого ст.ст.122\~та\~125\~цього\~Кодексу. За змістом ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1\~ст.126 СК України,\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.134 СК України,\~на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 973, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області (а.с.4). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень, відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України, відомості про батька в актовий запис, з урахуванням внесених змін, про народження дитини було зазначено, на підставі ст.126 СК України (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу звернення до суду з даним позовом долучив висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 42208 від 18 квітня 2024 року, з якого вбачається, що для проведення молекулярно-генетичного дослідження було надано біологічні зразки [PERSON] , яка є матір?ю позивача та біологічний зразок [PERSON] (а.с.39). За висновком проведеного дослідження встановлено ймовірність того, що [PERSON] є біологічною бабусею дитини [PERSON] , в рамках проведеного дослідження складає 0,7% (а.с.54). Згідно з ч.3 ст.12\~та ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ ст.76 ЦПК України,\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог\~ст.79 ЦПК України,\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі\~ст.80 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6\~ст.81\~ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 42208 від 18 квітня 2024 року, у суду не викликає сумнівів той факт, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved