Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Сєришевої О.С. звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 17 березня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 408. В обґрунтування позову зазначено, що 17 березня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини почали поступово розладжуватись, втрачено почуття любові, зникли взаєморозуміння, взаємо підтримка, турбота один про одного. Відсутність порозуміння в сімейному житті, спільних інтересів, різні погляди на життя та сімейні цінності призвели до виникнення конфліктів та суперечок, неможливості підтримувати сімейні стосунки, вести спільний побут. Внаслідок постійних конфліктів подальше збереження шлюбу виявилось неможливим. Таким чином, постало питання про розірвання шлюбу. Спроби зберегти даний шлюб, порозумітись, виявилися безрезультатними. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені вже понад два роки та шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На глибоке переконання позивача, шлюбні відносини не можуть бути поновлені, та наміру відновлювати їх позивач не має. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] 17 березня 2017 року уклали шлюб, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 408, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 березня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2020 року. Сторони не підтримують шлюбні відносини понад 2 роки, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved