Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з врахуванням заяви про\~зміну підстав\~позову просить поділити житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і прибудовами, що по [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності, за єдиним варіантом поділу, викладеного у висновку експерта № 05-156/23 від 01.12.2023. Позов мотивовано\~тим,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~від 18.05.2022\~року вона\~являється власником\~37/50\~частки житлового\~будинку з\~відповідними до\~цієї частки\~надвірними будівлями\~і прибудовами,\~що по\~ [ADDRESS] . Власником інших 13/50 частки вказаного житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і прибудовами згідно реєстраційних даних являється [PERSON] , який, як достеменно відомо позивачці, помер у невідомий для неї час. Вказує, що з дня смерті [PERSON] у належній йому частці житлового будинку ніхто не проживає, за даними КП «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» спадкування належної йому частки будинковолодіння, що мало б наслідком зміну власника до 01.01.2013 року не відбулося, як і не відбувся перехід права власності на вказану частку після 01.01.2013 року. Маючи намір поділити та виділити свою частку в натурі та зважаючи на відсутність об`єктів спільного користування позивачка не в змозі реалізувати законодавчо визначений спосіб поділу домоволодіння в позасудовому порядку. Вважає, що єдиним способом захисту її права на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, є судовий захист. Ухвалою судді\~від 24.04.2023\~року прийнято\~позовну заяву\~ [PERSON] \~до розгляду,\~відкрито провадження\~та призначено\~підготовче судове\~засідання у\~справі,\~вирішено розглядати\~дану справу\~за правилами\~загального позовного\~провадженнята запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Ухвалою суду\~від 28.08.2023\~рокупо\~даній справі замінено неналежного відповідача Ізяславську міську раду Шепетівського району Хмельницької області належним [PERSON] . Ухвалою суду\~від 25.09.2023\~рокузадоволено клопотання представника\~позивача.\~Призначено у\~справі судову\~інженерно-технічну\~експертизу,\~проведення якої\~доручено експерту\~ [PERSON] .Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду\~від 15.12.2023\~рокупровадження у даній справі відновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою суду\~від 15.02.2024\~рокуприйнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Каруна В. С. про зміну підстав позову. Ухвалою суду від 22.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Карун В. П. в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням заяви про зміну підстав позову, підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, про що зазначено також у поданих нею письмових заявах від 14.02.2024 року та від 21.03.2024 року. Крім того, не заперечила щодо поділу спірного будинковолодіння за висновком експерта № 05-156/23 від 01.12.2023 з відповідною виплатою компенсації для позивача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2022 року позивач [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] , 1953 року народження, яка померла [INFO] , 37/50 часток житлового будинку з відповідними до цієї частини надвірними будівлями і прибудовами, що знаходяться в [ADDRESS] ). Спадкове майно належало: 37/100 часток [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав - на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Хмельницького обласного державного нотаріальною архіву 07.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-376, замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори 21.08.1975 року і зареєстрованого в реєстрі за №2572, та 37/100 часток - померлій на підставі Дублікату договору купівлі-продажу. виданого [PERSON] , державним нотаріусом Хмельницького обласного державного нотаріального архіву 07.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-376, замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори 21.08.1975 року і зареєстрованого в реєстрі за №2572. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №327324566 від 29.03.2023 року, [PERSON] належить 37/50 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . КП «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» Ізяславської міської ради на замовлення [PERSON] , станом на 22.11.2021 року виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] , згідно експлікації приміщень, будинок складається з приміщень: кухня 2-1, площею 10.2 кв.м.; кімната 2-2, площею 9.8 кв.м.; кімната 2-3, площею 22.7 кв.м.; коридор 2-І, площею 11.2 кв.м.; комора 2-ІІ, площею 4.2 кв.м.. Всього по будинку [ADDRESS] : - 58,1 м.кв. загальна площа; - 32,5 м.кв. житлова площа. При цьому, згідно листа КП «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» Ізяславської міської ради №80 від 03.04.2023 року та договору купівлі продажу, посвідченого 08.04.1975 року нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Шевчуком Ф. У., право власності на інші 13/50 частин вказаного житлового будинку зареєстроване за [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00040227772 від 22.06.2023 року та свідоцтва про смерть від 07.06.1993 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №94. Відповідно до повідомлень Ізяславського державної нотаріальної контори №594/01-16 та №712/01-16 від 06.07.2023 року, в даній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №379/1993 р. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємицею за заповітом являється [PERSON] , якою 30.11.1993 року до Ізяславської держнотконтори було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вказаний факт підтверджується наявними в справі інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №72811214, №72811226 від 13.06.2023 року, №73091205 від 05.07.2023 року. Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Також в матеріалах даної спадкової справи міститься заповіт [PERSON] від 09.12.1992 року, посвідчений головним лікарем Ізяславської районної лікарні Олійником Д. А. № 2, за яким [PERSON] заповів все своє майно, що буде належати йому на день смерті - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021533995 від 27.11.2018 року та запису акта про одруження №104 від 25.09.1998 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В подальшому, даний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18.11.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №114 від 05.12.2005 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила собі прізвище « [PERSON] ». Крім того, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №159 від 28.10.2015 року та актового запису про шлюб №159 від 28.10.2015 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, сторони у справі є володільцями та співвласниками спільної часткової власності житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суту за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи і законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві; спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Згідно з ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 1-17672св18). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки. Виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. Тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце саме поділ майна на підставі ст. 367 ЦК України, результатом якого є припинення правовідносин спільної часткової власності. Як вбачається із Висновку судової інженерно-технічної експертизи №05-156/23 від 01.12.2023 року, складеного судовим експертом Кутею В. П. та відповідних роз`яснень до вказаного висновку наданих листом №9 від 30.04.2024 року, ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , на час проведення експертизи становить 28325,00 грн. Варіантом поділу житлового будинку передбачено: - виділити співвласнику [PERSON] , спадкоємиці [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , якою вона користується площею 30,1 м2, ринкова вартість якої становить 9666,00 грн. (реальна частка), що складає 17/50 частин ринкової вартості житлового будинку, яка відповідно до технічного паспорта складається з наступних приміщень: кухня 1-1, площею 6.1 кв.м.; кімната 1-2, площею 12.9 кв.м.; коридор 1-І, площею 11.1 кв.м. - виділити співвласнику [PERSON] квартиру [ADDRESS] , якою вона користується площею 58,1 м2, ринкова вартість якої становить 18659,00 грн. (реальна частка), що складає 33/50 частин ринкової вартості житлового будинку, яка відповідно до технічного паспорта складається з наступних приміщень: кухня 2-1, площею 10.2 кв.м.; кімната 2-2, площею 9.8 кв.м.; кімната 2-3, площею 22.7 кв.м.; коридор 2-І, площею 11.2 кв.м.; комора 2-ІІ, площею 4.2 кв.м. Також зазначено, що за зменшення ідеальної частки [PERSON] , їй необхідно призначити грошову компенсацію в кількості 2301,00 грн., яку повинна сплатити співвласник [PERSON] . Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Приймаючи до уваги те, що відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва провести розділ (шляхом виділу часток співвласників в натурі із спільної часткової власності) житлового будинку з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників [PERSON] та [PERSON] , та враховуючи висновок експерта, поділ житлового будинку є технічно можливим в межах приміщень, якими фактично користуються сторони, суд приходить до висновку про доцільність поділу спірного домоволодіння за варіантом Висновку судової інженерно-технічної експертизи № 05-156/23 від 01.12.2023 року, складеного судовим експертом [PERSON] . Таке виділення не порушує права відповідача, оскільки такий розподіл домоволодіння максимально наближений до ідеальних часток кожного співвласника у спільній частковій власності. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що сторонам по справі на праві приватної власності належить відповідна частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , враховуючи інтереси сторін, їх право на частку у домоволодінні, а також те, що наявна технічна можливість поділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна з відповідною грошовою компенсацією, а також той факт, що відповідачкою було визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved