Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася\~ до суду з позовною заявою до відповідача АТ «Райффайзен Банк» про зняття арешту з майна, третя особа: Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). \~ В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинк по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину № 91 від 19.03.2001 року. Позивач, як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Жиганової Л.С. з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Проте нотаріус відмовив їй в посвідченні спадкових прав щодо нерухомого майна з тієї підстави, що постановою державного виконавця від 16.02.2010 року в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів накладено арешт на майно спадкодавця. Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що позивач, прийнявши спадщину в передбаченому законом порядку, позбавлена можливості її оформити, [PERSON] просила зняти арешт з усього майна, накладений постановою державного виконавця від 16.02.2010 року. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.05.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача АТ «Райффайзен Банк» у судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено,\~що відповідно\~до копії\~свідоцтва про шлюб [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до\~копії свідоцтва серії\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~помер [INFO] (а.с. 13). Відповідно до\~копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.03.2001 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Позивач, як спадкоємиця за законом, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жиганової Л.С., з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Проте нотаріус відмовив їй в посвідченні спадкових прав щодо нерухомого майна з тієї підстави, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було встановлено, що є наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 952017, на майно боржника - [PERSON] , підстава обтяження, постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2010 року ВДВС Вільногірського МУЮ (а.с. 15-19). З довідки від 07.09.2023 № 28.8-27/26590 Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса), який є правонаступником Вільногірського ВДВС, вбачається, що дійсно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься арешт нерухомого майна [PERSON] , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження, б/н, 16.02.2010 року, ВДВС Вільногірського МУЮ. Також, що моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі спецрозділу - виконавчі провадження перенесені з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП), було встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 16.02.2010 року, ВДВС Вільногірського МУЮ була винесена в рамках ВП № 17445169 з примусового виконання наказу № 16/272-09 виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з СПД-фізичної особи [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу та судових витрат у загальному розмірі 145517,16 грн. ВП № 17445169 перебувало на виконанні у Вільногірському ВДВС з 16.02.2010 року по 07.04.2015 року та було завершено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Вищевказаний виконавчий документ був повторно на виконанні у період з 11.04.2016 року по 28.09.2016 року та було завершено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Після чого виконавчий документ до Вільногірського ВДВС на виконання не надходив. Також повідомляється те, що наказ № 16/272-09 від 16.12.2009 року, виданий Господарським судом Дніпропетровської області до правонаступника Вільногірського ВДВС - Верхньодніпровського ВДВС не надходив та на виконанні не перебуває. Інформується про те, що матеріали виконавчих проваджень зберігаються три роки, після чого підлягають знищенню. Крім того, Верхньодніпровський ВДВС повідомив, що у відділі відсутні технічні можливості та законні підстави для зняття вищевказаного арешту (а.с. 20, 21). Між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/02-40/1460 від 17.05.2007 року відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 25 000,00 доларів США 00 центів. Відповідний кредитний договір було забезпечено договором іпотеки № 014/02-40/1460 від 18.05.2007 року та відповідні обтяження були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-29). Відповідно до наказу № 16/272-09 від 11.01.2010 року виданого Господарським судом Дніпропетровської області за рішенням суду було стягнуто з СПД-фізичної особи [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу та судових витрат (а.с. 30). На підтвердження виконання зобов`язань надано квитанції про сплату заборгованості на загальну суму 178 235,21 грн. (а.с. 31-33). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав № 333261884 від 23.05.2023 та № 333262540 від 23.05.2023, зі змісту яких вбачається факт припинення накладених обтяження та іпотеки на підставі листа АТ «Райффайзен Банк» 81-23/2/21453 про підтвердження факту виконання умов правочину (а.с. 34, 35). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час накладення арешту) визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Отже, державний виконавець з метою забезпечення реального виконання судового рішення має право накладати арешт на майно боржника. У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Також під час розгляду справи суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.07.2023 року у справі № 214/2305/20 (провадження № 61-19730св21). Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Матеріали справи підтверджують, що позивач у встановлений законом строк зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність запису про обтяження усього майна померлого. Отже, виконавче провадження не здійснюється, після закриття виконавчого провадження повторно виконавчий документ не надходив на виконання, арешт у вказаному провадженні на все майно спадкодавця було накладено органом виконавчої служби у 2010 році, строк для повторного предявлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом пропущено. З огляду на викладене, враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з усього майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, яка позбавлена можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, що вказує про порушення її прав та необхідність їх захисту, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Не скасований арешт на майно [PERSON] при відсутності виконавчих проваджень та будь-яких майнових претензій неї, є порушенням закріпленого Конституцією України (ст. 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що позивач позбавлена права вільно розпоряджатися власним майном, а підстави для скасування накладеного арешту в позасудовому порядку відсутні згідно вимог чинного законодавства. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про скасування арешту майна спадкодавця, є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Судові витрати\~за клопотанням\~позивача суд\~вважає за\~можливе віднести\~на її\~рахунок.\~

Outcome: approved