Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

представник позивачки звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір?ю [PERSON] , [INFO] за місцем її фактичного проживання. Свої мотивувала тим, що на даний час малолітні діти разом з позивачкою тимчасово проживають разом в Республіці Словенії за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] не може дійти згоди з відповідачем з приводу визначення місця проживання їх спільних дітей, коли остання має стабільний фінансовий дохід, спроможна забезпечити дітям достатній рівень життя і задоволення їх потреб, приділяє увагу навчанню та їх оздоровленню, а також фізичному та духовному розвитку. В зв`язку з цим та з метою захисту прав та законних інтересів позивачки, а також найкращого забезпечення інтересів спільних дітей подружжя, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив заперечення проти позову. Представник позивачки подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відзив не містить будь-яких мотивованих заперечень відповідача щодо предмета спору, який не відображає наявності протилежної позиції [PERSON] з цього питання, не містить прохання відповідача визначити постійним місцем проживання дітей із ним і не має обґрунтованих заперечень відповідача проти задоволення вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей з нею. Відповідач лише обмежився вказівкою на те, що він не визнає відповідні вимоги [PERSON] та послався на те, що з цього питання між сторонами існує спір. Однак, такі аргументи [PERSON] не є запереченнями проти наведених у позові [PERSON] обставин та підстав її вимог. Крім того зазначила, що перебування дітей та сторін справи за кордоном і неможливість з цієї причини підготовки органом опіки та піклування висновку у порядку ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України не перешкоджає розгляду і вирішенню позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання їх спільних малолітніх дітей, які разом з позивачкою у березні 2022 року тимчасово виїхати до Республіки Словенія, у зв`язку із широкомасштабним вторгненням 24 лютого 2022 Російської Федерації на територію України. Обставина проживання дітей та сторін спору за кордоном обумовлена об`єктивними причинами небезпечності проживання в Україні та наявності постійної загрози життю та здоров`ю на всій її території. Представник відповідача подав до суду доповнення до відзиву, в яких зазначив, що відповідач позов не визнає, оскільки він, як батько, має рівні права з позивачкою, в тому числі і на проживання разом з дітьми та їх виховання. Крім того, відповідач спілкується з дітьми та проводить з ними багато часу, між ними є тісний емоційний та психологічний зв`язок, а позбавлення їх такого спілкування з батьком негативно відобразиться на їхньому розвитку. Також зазначив, що оскільки діти фактично проживають в Словенії, то орган опіки та піклування не може провести обстеження умов проживання дітей та підготувати письмовий висновок, а за таких обставин позов є передчасним та необґрунтованим. Представник позивача також подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що тимчасовість проживання позивачки та малолітніх дітей на території Республіки Словенія підтверджується, зокрема, тим, по [PERSON] має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується належним чином засвідченою копією паспорта позивача. Відповідна реєстрація відбулася 27 листопада 2018 року та станом на сьогодні не є знятою/скасованою у передбаченому законодавством порядку. При цьому, ні позивачка, ні відповідач не оформлювали посвідок (інших документів) на постійне проживання в Республіці Словенії. Представник Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Також просила розглянути справу без її участі. Відповідач подав заяву про визнання позову, в якій позовні вимоги визнав та зазначив, що наслідки визнання позову відповідно до ст. 206 ЦПК України йому відомі. Представник відповідача в суді заяву відповідача про визнання ним позову підтримав, наслідки визнання позову в суді стороні відповідача є зрозумілими. Представники позивачки в суді позов підтримали. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем, що ґрунтується на вимогах закону і фактичних обставинах справи. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2014 року), [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2017 року), [INFO] , [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2018 року), [INFO] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2021 року). [PERSON] та [PERSON] з 09 липня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року, яке набрало законної сили. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 145167390 від 13 листопада 2018 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 348278709 від 27 вересня 2023 року, за [PERSON] з 13 листопада 2018 року зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 493,4 кв.м, житловою площею 91,5 кв.м. Відповідно до довідки Посольства України в Республіці Словенія, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 02 квітня 2022 року тимчасово проживають в Республіці Словенія за адресою: [ADDRESS] . Позивачка забезпечує дітям достатній рівень життя і задоволення їх потреб, належний рівень добробуту, приділяє увагу навчанню та оздоровленню, а також їх лікуванню, фізичному та духовному розвитку. Зазначене підтверджується належним чином завіреними копіями: - акту надання-отримання послуг до Договору № 303 від 07 червня 2019 року, укладеного між Муніципальним закладом вищої освіти "Київська Академія мистецтв" та [PERSON] від 15 червня 2020 року, яким підтверджується надання дітям освітніх послуг в межах освітньої програми театрального; - договору про надання навчально-виховних послуг дошкільної освіти № 5202-20 від 06 липня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кьюесай Кіндергартен" та [PERSON] і [PERSON] (щодо надання навчально-виховних послуг дошкільної освіти сину [PERSON] ); - додатку № 1 від 06 липня 2020 року до договору про надання навчально-виховних послуг дошкільної освіти № 5202-20 від 06 липня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кьюесай Кіндергартен" та [PERSON] і [PERSON] ; - роздруківки дубліката квитанції № 0.0.1769771187.1 від 16 липня 2020 року про оплату [PERSON] освітніх послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Кьюесай Кіндергартен"; - договору № М/Н851/20-24 про навчання, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Новопечерська школа" та [PERSON] від 07 липня 2020 року (щодо забезпечення надання освітніх послуг сину [PERSON] ); - договору № Х/Н851/20-24 про харчування, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Новопечерська школа" та [PERSON] від 07 липня 2020 року (щодо забезпечення харчування сина [PERSON] під час навчального процесу). З пояснень учасників справи встановлено, що в зв`язку з воєнними діями на території України, подружжя [PERSON] разом з дітьми після 24 лютого 2022 року виїхали і тимчасово проживають та отримали тимчасовий захист в Республіці Словенії. За час проживання в Республіці Словенії шлюб між сторонами розірвано, які проживають окремо, а їхні діти залишились проживати разом з матір`ю. Відповідно до листа Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради №50/01-16 від 07 березня 2024 року, представник Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради не може відвідати дітей за адресою: [ADDRESS], скласти акт обстеження умов проживання, провести бесіду з дітьми, оскільки за повідомленням законного представника [PERSON] , діти разом з нею знаходяться закордоном. Враховуючи викладене, Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради не може надати висновок про підтвердження місця проживання дітей разом з матір`ю [PERSON] . Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно вимог ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку 6 атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини с предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення п. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції, ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага мас бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE. № 311 11/04, §54. ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я виявляться особливо непридатною або явно неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №6 10383/09, § 00, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження. а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об?єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ с внутрішнє переконання судді, яке має грунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі №754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків. особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, шо мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов?язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи с взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною): можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв?язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов?язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому. Разом з тим, передбачена в ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин (зокрема, через перебування дітей за кордоном) такий висновок отримати неможливо, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Підготований в порядку ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України висновок органу опіки та піклування є лише одним із засобів доказування (письмових доказів). Як і інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили. Ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Неподання до суду органом опіки та піклування висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень Зазначене ґрунтується на правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19. За таких обставин, відсутність висновку Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради щодо доцільності проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, окремою підставою для відмови в позові бути не може. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставини, за яких слід визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] за місцем її фактичного проживання (на даний час тимчасового проживання в Республіці Словенія), визнані відповідачем та його представником в повному обсязі. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, визнання відповідачем позову вимогам Закону не суперечить та прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 28 серпня 2014 року), [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14 березня 2017 року), [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14 липня 2018 року), [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 лютого 2021 року) з матір`ю [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровським РВ ГУДМС України в Одеській області 15 серпня 2014 року) за місцем її фактичного проживання. На підставі викладеного та

Outcome: approved