Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.09.2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей:син - [PERSON] ( [INFO] ), син - [PERSON] ( [INFO] ), донька - [PERSON] ( [INFO] ). 06 березня 2019 року між позивачкою та відповідачем за рішенням Березнівського районного суду Рівненської області № 555/228/19 від 08.05.2018 року шлюб було розірвано. 01 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утриманнянеповнолітніх дітей. Суд ухвалив стягувати з Відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітейу розмірі по 1 500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів, призначений рішенням суду в розмірі 1500 гривень, є недостатнім для утримання та виховання двох неповнолітніх дітей, оскільки діти підросли, син навчається у училищі в м.Рівному, син відвідує училище, а донька відвідує школу, є інші необхідні додаткові витрати, наприклад - на придбання шкільного приладдя, книг, одягу та інших необхідних речей, окрім того витрати на шкільні подарунки, на ремонт класу, зокрема й підготовка до свят (які є невід`ємною частиною щасливого та безтурботного дитинства), для студента обов`язковими витратами є: придбання продуктів харчування, квитки на потяг (для того, щоб приїжджати додому), придбання канцелярських товарів, друк рефератів та контрольних робіт (1 сторінка = 4 грн) - все це вимагає значних витрат. Позивачка вимушена звернутись до суду про збільшення аліментів на утримання неповнолітніх сина та доньки, так як вони на повному забезпеченні позивачки, донька проживає разом з нею, а син перебуває в Рівному, під час навчання проживає в гуртожитку. На даний час батько дітей ( [PERSON] )протягом тривалого часу нерегулярно сплачує аліменти (а саме - раз у 3 місяці). І сума розміру аліментів, яка була призначена у 2019 року наразі є неактуальною, оскільки суттєво змінились ціни на проживання, харчування, придбання найнеобхідніших речей тощо, у зв`язку із чим просить суд стягувати із відповідача аліменти в розмірі по 4500 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Нечаєв В.В., позовні вимоги підтримав та просив суд такі задоволити повністю. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Киретів В.В., заперечив проти задоволення заявленого позову, зазначив, що хоч і відповідач займається підприємницькою діяльністю, в нього не найкращий фінансовий стан, у зв`язку із чим він не зможе сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 03.09.2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей:син - [PERSON] ( [INFO] ), син - [PERSON] ( [INFO] ), донька - [PERSON] ( [INFO] ). 06 березня 2019 року між позивачкою та відповідачем за рішенням Березнівського районного суду Рівненської області № 555/228/19 від 08.05.2018 року шлюб було розірвано. 01 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утриманнянеповнолітніх дітей. Суд ухвалив стягувати з Відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітейу розмірі по 1 500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів, призначений рішенням суду в розмірі 1500 гривень, є недостатнім для утримання та виховання двох неповнолітніх дітей, оскільки діти підросли, син навчається у училищі в м.Рівному, син відвідує училище, а донька відвідує школу, є інші необхідні додаткові витрати, наприклад - на придбання шкільного приладдя, книг, одягу та інших необхідних речей, окрім того витрати на шкільні подарунки, на ремонт класу, зокрема й підготовка до свят (які є невід`ємною частиною щасливого та безтурботного дитинства), для студента обов`язковими витратами є: придбання продуктів харчування, квитки на потяг (для того, щоб приїжджати додому), придбання канцелярських товарів, друк рефератів та контрольних робіт,все це вимагає значних витрат. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з Відповідача аліментів у розмірі 1 500 гривень щомісячно, витрати на утримання двох неповнолітніх дітей значно зросли. Оскільки діти ростуть і потребують свого розвитку, очевидним є те, що визначений судом розмір аліментів на їх утримання є недостатнім для забезпечення усім необхідним. Враховуючи всі ці обставини, вважаємо, що Відповідач повинен сплачувати збільшені аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, Відповідач є молодий за віком та працездатний, інших осіб на утриманні немає, а тому просимо збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати аліменти на утримання дітейв твердій грошовій сумі в розмірі по 4 500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) грн., 00 коп. на неповнолітню дитинущомісячно до досягнення неюповноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Збільшуючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають до стягнення із Відповідача на користь Позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, суд повинен виходити з вимог ст. 192 СК України у їх системному зв`язку з положеннями ч.2 ст. 182 СК України, оскільки утримання неповнолітніх дітей потребує від Позивачки значних зусиль та матеріальних витрат, а визначений у червні 2019 року розмір аліментів в сумі 1500 гривень на одну дитину з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, є недостатнім для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування,а також варто враховувати те, що Відповідач є молодою та фізично здоровою людиною та інших осіб на утриманні немає. Згідно з п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак рекомендований розмір аліментів (починаючи з кінця серпня 2018 року) становить один прожитковий мінімум. У зв`язку з вищенаведеним, позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміруаліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ним повноліття, оскільки 1) доходи позивачки значно зменшились, а 2) витрати на утримання двох неповнолітніх дітей значно збільшились, 3) як і збільшились доходи Відповідача з огляду на матеріальне становище (Відповідач активно подає позови до суду в т.ч. про поділ майна, користується послугами адвокатів, сплачує судові збори тощо). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому у п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, сул може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв 'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров 'я когось із них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.І ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В серпні 2018 року ст. 182 СК України доповнено наступною редакцією «... Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів...». Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та оигнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може зміниш за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, відповідач [PERSON] є молодою людиною працездатного віку і зобовязаний утримувати своїх дітей незважаючи на наявність інших обставин. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» Установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень. Отже аліменти на утримання сина позивачки не можуть бути меншими, ніж 3196 гривень на одну дитину, відповідно до гарантій законодавства. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, доводи позивачки [PERSON] про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумніву у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він не отримує достатні доходи від підприємницької діяльності та не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в розмірі по 4500 грн. на кожну дитину в місяць, дійсно не є тими, обставинами, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Однак суд констатує, що відповідач є молодою здоровою людиною працездатного віку і доводи про те, що через відсутність роботи неспроможний сплачувати аліменти на дітей судом до уваги не приймаються, оскільки питання працевлаштування залежить саме від волі відповідача. Закон повязує можливість зміни розміру аліментів зміною матеріального стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду лише на зазначену норму вимога позову підлягає задоволенню. Також суд вважає обставину про значне зростання цін на споживчому ринку та вартості речей для дітей з часу призначення аліментів. Дані обставини є об`єктивно зумовленими і додатковому доказуванню не підлягають. Слід зауважити, що Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивачки [PERSON] щодо розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, підлягає задоволенню. При прийнятті судом рішення по даній справі, враховано правові висновки ВС, які викладені у Постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, зокрема суд прийшов до наступного: Верховний Суд погоджується із висновком судів про те, що, враховуючи вік та стан здоров`я відповідача, його доводи про те, що він не працює та не має доходу не можуть позбавляти дитину необхідного та достатнього матеріального забезпечення, навіть в разі позбавлення батьківських прав. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини та захищає її права. Зокрема, Постанова суду апеляційної інстанції в даній справі обґрунтовувалась тим, що: «…В частині позовних вимог про стягнення аліментів апеляційний суд зазначив, що посилання відповідача на скрутне особисте матеріальне становище, не є достатньою підставою для невиконання обов`язку з надання утримання дитині та не може і не повинно ставитися в залежність від пасивної поведінки батька щодо знаходження законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власної дитини. Батько зобов`язаний знайти способи виконання обов`язку, а не причини, з яких він не здатен сплачувати аліменти…» - і з цим також Верховний суд погодився. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 4500 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на зазначене судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved