Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

01.02.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 52396 грн 08 коп за кредитним договором № 1001426363801, укладеним 16.10.2019 року між сторонами, яка виникла станом на 01.12.2023 року в зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою його умов, із яких: 27779 грн 03 коп - заборгованість за кредитом, 7 грн. 81 коп- звборгованість за процентами, 24609 грн 24 коп- заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 02.02.2024 року відкрито провадження по справі визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27.02.2024 року. 12.02.2024 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, в якому просила частково задовольнити первісний позов та стягнути на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кошти в загальному розмірі 10230 грн 84 коп, із яких: 10223 грн 03 коп - заборгованість по сумі кредиту та 7 грн 81 коп - заборгованість за процентами, оскільки нею було сплачено 17556 грн 00 коп, які зараховані в рахунок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним, і ці кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по сумі кредиту. Заборгованість за комісією у розмірі 24606 грн 24 коп також не підлягає сплаті у зв`язку з незаконністю встановлення комісії. 12.02.2024 року [PERSON] подала зустрічний позов до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів, в якому просила визнати недійсним положення Договору комплексного банківського обслуговування № 1001426363801, укладеного 16.10.2019 року між нею та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в частині обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3.99% від загальної суми кредиту та зобов`язати банк здійснити перерахунок платежів, здійснених нею за даним договором у розмірі 17556 грн 00 коп, як комісію за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу за Договором комплексного банківського обслуговування № 1001426363801, укладеного 16.10.2019 року. Посилається на те, що 16.10.2019 року між нею АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено Договір комплексного банківського обслуговування № 1001426363801, згідно з яким їй надано грошові кошти у розмірі 40000 грн строком на 36 місяців з процентною ставою 0.01 % річних. Крім того, в договорі визначено оплату позичальником 3,99 % (1596 грн 00 коп) комісії за обслуговування кредиту щомісячно, що, на її думку, суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 27.02.2024 року об`єднано в одне провадження первісний позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічний позов [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів. Також, з урахуванням положень ч.4 ст. 193 ЦПК України, вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 8 годину 30 хвилин 20.03.2024 року. Ухвалою суду від 20.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.04.2024 року, яке відкладено на 29.05.2024 року в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та її представника - [PERSON] . В судове засідання представник позивача - АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за первісним позовом не з`явилася. У наданій заяві просила суд розглядати справу за їх відсутності і задовольнити первісні позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, про що надала додаткові пояснення. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися. У наданій заяві просили розглядати справу за їх відсутності. Згідно з ч. 2,3 ст. 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні 16.10.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ ПУМБ) та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування № 1001426363801 (надалі Договір), згідно з яким останній надано грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 40000 грн строком на 36 місяців з процентною ставою 0.01 % річних. Пунком 4 Договору визначено оплату позичальником 3,99 % комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно. Сума щомісячної комісії становить 1596 грн 00 коп. Згідно з розрахунком суми заборгованості за Договором, станом на 01.12.2023, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед Банком складає 52396 грн 08 коп, із яких заборгованості по сумі кредиту- 27779 грн. 33 коп, заборгованість по процентам - 7 грн 81 коп, заборгованість по комісії - 24 609 грн 24 коп. З розрахунку суми заборгованості [PERSON] по комісії за Кредитним договором вбачається погашення коштів по щомісячній комісії згідно з Договором в сумі 1596 грн, а саме: 16.11.2019 року, 16.12.2019 року, 16.01.2020 року, 16.02.2020 року, 16.03.2020 року, 16.04.2020 року, 16.05.2020 року, 16.06.2020 року, 16.07.2020 року, 16.08.2020 року, 16.09.2020 року, в загальному розмірі 17556 грн 00 коп. Залишок непогашеної комісії становить 24609 грн 24 коп. Акту виконаних робіт за комісією (надання послуг) згідно з Договором АТ «ПУМБ» не надано. У додаткових поясненнях представник АТ «ПУМБ» посилається на положення Закону України «Про споживаче кредитування», яким передбачена можливість включення до договору комісійної винагороди кредитодавця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наданий [PERSON] кредит є споживчим, в зв`язку з чим на правовідносини сторін поширюється дія Закону «Про захист прав споживачів». Згідно з п. 22 ч.1 ст.1, ст. 1-1 Закону України «Про захист право споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно з п.17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист право споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 9-11 ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За приписами ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від споживача придбання чи сплату будь-яких товарів чи послуг банку, як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до ч.ч. 1,2,5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що положення оспорюваного кредитного договору № 1001426363801 від 16.09.2019 року щодо встановлення плати за обслуговування кредиту про споживчий кредит та недотримання АТ «ПУМБ» вимог Закону України «Про захист прав споживачів», «Про банки та банківську діяльність» та «Про споживче кредитування», а також включення в кредитну угоду несправедливих і дискримінаційних умов кредитування, які істотно порушують права позичальника, а саме пункту 4 кредитного договору № 1001426363801 від 16.09.2019 року, згідно зі ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання вказаного пункту оспорюваного кредитного договору недійсним у зв`язку з недотриманням вимог закону щодо істотних умов необхідних для його укладення. У п.п. 54 - 59 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що позивач просив визнати дії відповідача зі стягнення плати за управління кредитом неправомірними та зобов`язати його перерахувати заборгованість позивача за кредитним договором. Суди першої й апеляційної інстанцій відмовили у задоволенні цих вимог. Відповідач висновки судів попередніх інстанцій у цій частині теж підтримав. Велика Палата Верховного Суду з такими висновками судів і доводами відповідача погоджується лише частково, бо за визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки судом встановлені підстави для визнання вказаного пункту оспорюваного кредитного договору недійсним, наявні підстави для перерахунку платежів, здійснених [PERSON] за Договором комплексного банківського обслуговування № 1001426363801 від 16.09.2019 року, як плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по Договору комплексного банківського обслуговування №1001426363801 від 16.09.2019 року. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за вищевказаним договором. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за Договором від 16.09.2019 року, за винятком сплачених нею коштів по комісії в сумі 17556 грн 00 коп та заборгованості за комісією 24609 грн 24 коп, виходячи з розрахунку: 27779 грн 03 коп (заборгованість за кредитом) -17556 грн 00 коп сплачених коштів по комісії, в загальній сумі 10230 грн 84 коп, із яких: заборгованість за кредитом 10223 грн 03 коп, заборгованість за процентами 7 грн. 81 коп Оскільки суд може самостійно здійснити перерахунок та визначити суму заборгованості шляхом арифметичних дій, тому потреби у зобов`язанні АТ «ПУМБ» здійснити такий перерахунок немає в зв`язку з чим в задоволенні зустрічних позовних вимог в цій частині слід відмовити. Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що первісні позовні вимоги задоволено частково (19,53 %), з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути 473 грн 09 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально. З АТ «ПУМБ» за зустрічним позовом на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок, оскільки позивачкою при зверненні до суду він не був сплачений на підставі ч.1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі 7431481/21, провадження № 61-7362св22.

Outcome: partial