Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

29.04.2024 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин. В заяві\~заявник зазначає,\~що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким він був у родинних відносинах, а саме, останній був дідом заявника по лінії батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті дідуся [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом порядок після смерті дідуся заявник звернувся до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого. Проте, 24 квітня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] заявнику було відмовлено через виявлені розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме: у свідоцтві про народження « [PERSON] », у свідоцтві про смерть батька зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть дідуся зазначено « [PERSON] ». Також, не підтверджуються родинні стосунки спадкоємця зі спадкодавцем в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в актовому записі. Ця обставина перешкоджає заявнику оформити спадщину після смерті дідуся у зв`язку з чим неможливо підтвердити родинні відносини між ним [PERSON] і дідусем [PERSON] та між батьком [PERSON] та дідусем [PERSON] . У свідоцтві про народження батька [PERSON] , що видане повторно 29.05.1984 року, його прізвище зазначене як " [PERSON] російською мовою. У свідоцтві про смерть його прізвище зазначено як " [PERSON] ". У свідоцтві про народження [PERSON] (заявника), його прізвище та прізвище батька [PERSON] в графі "батько" вказане як « [PERSON] », «мати» як « [PERSON] ». Дані розбіжності у написанні прізвищ виникли у зв`язку із неправильним перекладом прізвища з російської мови на українську. Факт родинних відносин між дідусем [PERSON] та батьком заявника [PERSON] підтверджується нотаріальною заявою від 08.12.2022 року, серія [NUMBER] , де дідусь [PERSON] відмовляється від належної йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) [INFO] військовослужбовця, сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із викладеним заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та дідусем, а також між дідусем та батьком заявника. Ухвалою суду від 03.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до слухання у судовому засіданні. У судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа до суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин\~між фізичними\~особами (п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Батьком вказано [PERSON] , матір`ю вказана [PERSON] (а.с.7). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29.05.1984 року, прізвище батька заявника вказано російською мовою « [PERSON] ». Батьками зазначено (російською мовою) [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). [INFO] батько заявника [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.10.2022 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.9). [INFO] помер дідусь заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.05.2023 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 11.11.1998 року, прізвище, ім`я та по-батькові дідуся заявника зазначені [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 08.12.2022 року, зареєстровано в реєстрі за №584, [PERSON] відмовляється від належної йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) [INFO] військовослужбовця, сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д. від 24.04.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлому [INFO] [PERSON] у зв`язку із розбіжностями в прізвищі спадкодавця, а саме: у свідоцтві про народження « [PERSON] », у свідоцтві про смерть батька зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть дідуся зазначено « [PERSON] ». Також не підтверджуються родинні стосунки спадкоємця зі спадкодавцем в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в актовому записі (а.с.11). Наявність вказаних розбіжностей перешкоджає заявнику отримати у спадок майно, яке залишилось після смерті його дідуся. Внаслідок вказаних помилок заявник позбавлений можливості реалізувати своє право, як спадкоємець, тобто не може здійснити оформлення спадщини. Суд приходить до висновку, що заявником надані належні та допустимі докази родинних відносин заявника із дідусем [PERSON] , та батька заявника [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] , які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved