Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

15 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/10 частини усіх видів її доходів (заробітку) безстроково. Позовна заява мотивована тим, що він є батьком [PERSON] . На даний час він є непрацездатним, особою з інвалідністю третьої групи, отримує маленьку пенсію в розмірі 2520 грн. та потребує у ліках, інших доходів не має. Крім того, у нього є заборгованість за житлово-комунальними послугами. Він не позбавлявся батьківських прав відносно дочки, яка його не відвідує та не допомогає, хоча й зобов`язана утримувати свого непрацездатного батька. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.03.2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30.05.2023 року закрито підготовче засідання у справі, розгляд якої призначено по суті. 17.01.2024 року представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Таволжанським М.В. через систему «Електронний суд» поданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що відповідачкою не оспорюється спорідненість з позивачем, але остання оспорює твердження батька щодо переривання зв`язку між ними. Так, наприкінці січня 2022 року, коли позивач потребував допомоги у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, вона викликала машину швидкої допомоги, та сама поїхала до батька на допомогу. Під час перебування позивача у лікарні вона приносила йому їжу, памперси, пелюшки. Перешкодою для догляду за позивачем стала війна з рф, оскільки м. Вовчанськ наближений до кордону, приїхати до лікарні у неї не було можливості, та зв`язок був перерваний. Крім того, посилається на те, що позивачем не надано достовірних доказів того, що він є непрацездатною особою, оскільки термін пенсійного посвідчення позивача сплив, тому доказів непрацездатності позивача після 01.09.2023 року останній до суду не надав. Також не надано позивачем й доказів того, що він постійно приймає лікувальні препарати, а з урахуванням обмежень щодо умов праці в довідці про групу інвалідності, представник відповідача вважає, що позивач має можливість працювати, враховуючи рекомендації лікаря по вибору професії та роботи. Посилаючись у позовній заяві на необхідність стягнення на його користь аліментів безстроково, позивач надає довідку про свою непрацездатність лише до 01.09.2024 року. Крім того, позивач отримує пенсію в розмірі понад встановлений законом прожитковий мінімум, і цих коштів достатньо для погашення заборгованості за житлово - комунальні послуги. З вертає увагу на те, що позивачем було сплачено 2500 грн. заборгованості за вказані послуги ( при його пенсії 2520 грн.), і це приводить до висновку, що позивач очевидно має інший дохід, оскільки йому потрібно купувати собі їжу, одяг, ліки. Представник відповідачки також зазначає, що при вирішенні цього спору суд повинен врахувати ще й матеріальний та сімейний стан відповідачки, яка в 06.12.2023 року була попереджена про наступне можливе вивільнення з роботи, а у 2004 році на роботі запроваджено неповний робочий час з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу, а також ту обставину, що на її утриманні перебувають дві особи: мати [PERSON] та [PERSON] (бабуся), які мають проблеми зі здоров`ям, потребують лікування, та взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з 17.05.2024 року у зв`язку з активними бойовими діями у м. Вовчанськ, тому утримувати за власний рахунок ще й позивача, відповідачка не має можливості. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи не надала. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Таволжанський М.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.01.2023 року, [PERSON] ( нині - [PERSON] ), [INFO] , актовий запис № 106 від 13.05.1989, є дочкою позивача [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Чугуївським відділом загсу Харківської області 02 лютого 1994 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, актовий запис 44. Згідно з пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданого Пенсійним Фондом України 08.12.2022, терміном дії: 31.08.2023, [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання та відповідно до довідки про доходи № 9339 5637 6773 3317, виданої сервісним центром № 19 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію у розмірі 2 520,00 грн. щомісячно. За період з 01.08.2023 по 31.10. 2023 року сума виплаченої пенсії склала 7560 грн. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 703453 від 30.08.2023 року [PERSON] [INFO] пройшов повторний огляд, встановлена третя група інвалідності загального захворювання з 30.08.23, інвалідність встановлена на строк до 01 вересня 2024 року, дата чергового переогляду: 30.08.2024 року. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання від 09.11.2022 № К-18/1422-ц.а та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 18.10.2023 № К-18/3221-ЦА, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за вказаною адресою один. Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14.02.2023, [PERSON] станом на 14.02.2023 року доходів не мав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребує матеріальної допомоги. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 233/4252/18, провадження № 61-18010св19, у постанові від 18 листопада 2020 року у справі N 757/52096/18, провадження N 61-9640св20 У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що позивач як інвалід третьої групи загального захворювання є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу, потребує матеріальної допомоги. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідачки від сплати аліментів на утримання позивача. [PERSON] не був позбавлений батьківських прав стосовно дочки, заборгованості по сплаті аліментів на утримання останньої не мав. Наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі зумовлюється не лише його непрацездатністю, а й відсутністю у нього будь-якого доходу (крім пенсії по інвалідності), наявністю у нього боргів по сплаті комунальних послуг. Відповідачка [PERSON] є єдиною дитиною і єдиним близьким родичем позивача, який не має можливості утримання від інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/10 частини її заробітку (доходу) щомісячно. При цьому судом взято до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідачка проживає з матірю та бабусею, які визнані внутрішньо переміщеними особами, а також зміну умов праці [PERSON] .Разом з тим, суд зауважує, що відповідачка є працездатнною, і не звільнена від передбаченого законом обов`язку утримувати непрацездатного батька - позивача у справі. Як зазначалось вище, цей обов`язок не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Щодо доводів представника відповідача про наявність у відповідачки обов`язку утримувати матір і бабусю, суд зазначає, що такі доводи у розумінні закону та вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 хоча і підлягають врахуванню під час визначення розміру аліментів, однак, не є підставою для звільнення відповідачки від обов`язку утримання непрацездатного батька. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] , просить стягнути на його користь аліменти на його утримання безстроково, однак надає довідку МСЕК про свою непрацездатність лише до 01.09.2024 року, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки [PERSON] має право на черговий огляд МСЕК 30.08.2024 року. У разі встановлення (поновлення) працездатності [PERSON] , відпадуть правові підстави для стягнення на його утримання аліментів з відповідачки. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позов задоволено, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягають стягненню судові витрати в дохід держави зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн.60 коп.

Outcome: approved