Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

у квітні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ» (далі - ТОВ «СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 17 052,42 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 11 318,76 грн., збитків від інфляції у розмірі 4 714,27 грн. та 3% річних у сумі 1 019,39 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , споживають житлово-комунальні послуги, при цьому не в повному обсязі виконують зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача з урахуванням штрафних санкцій та понесені судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу направлялася ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Як встановлено судом, ТОВ «Столичний Комфорт» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Положеннями статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі змісту позову та не спростовано стороною відповідача, відповідач отримує житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язана сплачувати кошти за користування ними, тобто фактично відповідач знаходиться у договірних відносинах із виконавцем. Разом з тим, як встановлено, відповідачами не в повному обсязі вносилась плата за спожиті житлово-комунальні послуги, з огляду на те, що заборгованість відповідачів перед позивачем за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2024 року становить 11 318,76 грн., а тому вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню. Крім того, позивач, просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 019,39 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 714,27 грн. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості борг відповідача за житлово-комунальні послуги з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2024 року становить 17 052,42 грн., яка складається із суми боргу за спожиті комунальні послуги 11 318,76 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 714,27 грн. та 3% річних у розмірі 1 019,39 грн. Разом з тим таким розрахунок суд не повністю погоджується. Позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2024 року у розмірі 11 318,76 грн. В цій частині суд погоджується із розрахунком позивача. Разом із тим, позивач нараховував інфляційні втрати та 3 % річних за загальну суму заборгованості за період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2024 року. Однак відповідно до постанови КБУ від 5 березня 2022 року № 206, якою затверджено "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонялось нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються. Разом з тим, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться до 24 лютого 2022 року та відновлюються з 31 грудня 2023 року. Таким чином, сума заборгованості відповідачів за період з 1 квітня 2021 року по 24 лютого 2022 року згідно сальдової відомості по рахунках станом на лютий 2022 року становила 4351,12 грн. На цю суму і за цей період підлягає стягненню 3% річних у розмірі 118,02 грн та інфляційні втрати, які становлять 383,72 грн. Сума заборгованості за період з 1 січня 2024 по 31 березня 2024 року становила 2792,79 грн, на цю суму нараховуються 3% річних, які становлять 20,83 грн та інфляційні втрати, які становлять 33,64 грн. Відтак підлягає стягненню з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуг за період з період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2024 року у розмірі 11 318,76 грн. та за період з 18 лютого 2021 по 24 лютого 2022 року, та за період з 1 січня 2024 по 31 березня 2024 року інфляційні втрати у розмірі 417,36 грн (383,72+33,64) та 3 % річних у розмірі 138,85 грн (118,02+20,83). Загальна сума заборгованості, які підлягає стагненню становить 11 874,97 грн. За таких умов, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн. Оскільки позов задоволений на 70% ( 11874,97х100/17052,42), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 2119,60 грн (3028х70%). Окрім того, за змістом заявленого позову позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 22 000 грн., надавши при цьому копії: посвідчення та свідоцтво адвоката, ордер. Оскільки в матеріалах справи, відсутні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (договір про надання правової допомоги, акти наданих послуг, акти виконаних робіт та доказів оплати даних послуг, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, а відтак відмовляє позивачу у стягненні таких витрат.

Outcome: partial