Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

08.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "К9" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 65600,00 грн (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору №4051400 від 24 квітня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 20.000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 693,50 % річних від суми кредиту з кінцевим терміном повернення 24.05.2021 року. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 03.11.2021 заборгованість за кредитним договором склала 65600,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) в т.ч.: 20000,00 грн - заборгованість за кредитом, 45600 грн - заборгованість за відсотками. 03.11.2021 ТОВ Фінансова компанія "К9" та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу №03/11/2021, за яким до ТОВ Фінансова компанія "К9" перейшло право вимоги, зокрема, за договором №4051400 від 24 квітня 2021 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 65600,00 грн, судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору №4051400 від 24 квітня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 20.000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 693,50 % річних від суми кредиту (1,90 % на день) з кінцевим терміном повернення 24.05.2021 року. 03.11.2021 ТОВ Фінансова компанія "К9" та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу №03/11/2021, за яким до ТОВ Фінансова компанія "К9" перейшло право вимоги, зокрема, за договором №4051400 від 24 квітня 2021 року. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала. За розрахунком позивача станом на 03.11.2021 заборгованість за кредитним договором склала 65600,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) в\~т.ч.: 20000,00 грн - заборгованість за кредитом, 45600 грн - заборгованість за відсотками. Однак з цим розрахунком заборгованості суд не погоджується, виходячи з такого. Строк кредитування за договором 30 днів, до 24.05.2021( п. 1.2 договору), кредитор нарахував відсотки за користування кредитом до 22.08.2021, тобто поза межами строку кредитування, що є неправомірним. Доказів того, що строк кредитування подовжений за ініціативою позичальника матеріали справи не містять. Також суд вважає, умова договору щодо автопролонгації строку кредиту (п. 4.3 договору) є несправедливою, та не підлягає застосуванню. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~передбачено,\~що продавець\~(виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими.\~Умови договору\~є несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Несправедливими є,\~зокрема,\~умови договору\~про встановлення\~вимоги щодо\~сплати споживачем\~непропорційно великої\~суми компенсації\~(понад\~п`ятдесят\~відсотків вартості\~продукції)\~у разі\~невиконання ним\~зобов`язань\~за договором.\~Перелік несправедливих\~умов у\~договорах із\~споживачами не\~є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/20 встановлено, що «8.19. Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 8.20. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. 8.21. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. 8.22. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 8.26. Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.» Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що укладений договір кредиту має неоднозначні положення щодо строку кредитуванян, які вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Такі положення вводять позичальника в оману й мають тлумачитися на користь споживача. Таким чином, суд доходить висновку про наявність несправедливих умов договору кредиту щодо автопролонгацї строку кредитування до 90 днів. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 31400,00 грн, з яких 20.000,00 грн тіло кредиту, 11400,00 грн відсотки. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial