Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

03.07.2023 р. до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивачка просить: визнати відповідача батьком її сина [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Житомир, Житомирської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , зареєстроване Бердичівським ВДРАЦС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМР УМЮ (м. Київ), актовий запис № 165 від 28.03.2023 р.); зобов"язати Бердичівський ВДРАЦС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМР УМЮ (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження її сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини відповідача, видати нове свідоцтво про народження дитини, змінивши прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] "; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з квітня 2021 по травень 2023 року вона проживала однією сім`єю з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання була зачата та народжена спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини були внесені відділом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Під час вагітності відповідач піклувався про неї та чекав народження дитини, адже дитину відповідач дійсно хотів та визнавав себе батьком дитини. Вони проживали спільно до середини травня 2023 року. В подальшому відповідач перестав приїздити додому, але продовжував телефонувати та цікавитися дитиною. Проте, зареєструвати дитину на своє ім`я відповідач в добровільному порядку відмовляється, матеріальної допомоги, на утримання сина не надає, тому вона вимушена звернутися з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.28-29). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.10.2023 у справі призначено судово-медичну експертизу, у зв`язку з чим провадження зупинене (а.с.40-41). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2024 відновлено провадження в справі, оскільки відповідач подав заяву про визнання позовних вимог (а.с.69). Позивачка та її представник в підготовче засідання не з"явилися, позивачка на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач також на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно поданої письмової заяви від 15.02.2024 просив не проводити ДНК експертизу, в зв`язку з тим, що визнає себе батьком дитини ( а.с. 59). Представник третьої особи - Бердичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.33-34). За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем ( ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.2023 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 28.03.2023 складено актовий запис №165 про народження 16.03.2023 [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України . Згідно Витягів з реєстру територіальної громади №2023/002582547 від 29.03.2023 та №2023/002583218 від 29.03.2023 [PERSON] , [INFO] разом з сином [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 12). Також позивачкою до позовної заяви додано фото, на яких зображені вона разом з відповідачем [PERSON] та дитиною (а.с.14-21). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Зі свідоцтва про народження та повного актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, за заявою матері. Згідно з частинами першою-третьою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. У відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Враховуючи предмет спору та значення справи для сторін, суд повинен діяти, виходячи, у першу чергу, з інтересів дитини. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved