Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 24.09.2020 року шлюб, укладений між сторонами було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15.04.2021 року відповідач зобов`язаний сплачувати у твердій грошовій сумі в розмірі 2395 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 11.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 08.09.2021 року державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беліковим А.В. розглянуто заяву про примусове виконання та відкрите виконавче провадження №66718893. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Черкаського районного суду від 15.04.2021 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей з 11.02.2021 року по 29.02.2024 року в розмірі 177834,97 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з березня 2023 року по лютий 2024 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання дітей становить 14561,08 грн, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 14561,08 грн. Згідно правил ч.6\~ст.19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст.274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 17.05.2024 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач був повідомлений про розгляд вказаної справи у встановлений законом порядку, на адресу місця його реєстрації, про що є підтвердження у матеріалах справи, проте у встановлені строки відзиву на позов не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст.\~264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77\~ЦПК\~України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 24.09.2020 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області в справі №707/1173/20. 08.09.2021 року державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бєліковим А.В. розглянуто заяву про примусове виконання та відкрите виконавче провадження №66718893 з виконання виконавчого листа №707/284/21, виданого 18.05.2021 року Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2395 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 11.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №707/284/24 від 18.05.2021 року Черкаського районного суду Черкаської області від 27.03.2024 року №24830/8, станом на 01.03.2024 року борг по аліментах за боржником [PERSON] складає 177834,97 грн. Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до вимог\~ст.196 СК України\~- у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність, а саме настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду по справі №333/6020/16 від 03.04.2019 року. Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у п. 22 роз`яснив, що передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Відповідач не підтвердив жодними доказами, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочку відповідачем сплати аліментів становить 14561,08 грн. Вказана сума розраховувалась за формулою: заборгованість за аліментами х 1% х кількість днів прострочки. Відповідачем не надано до суду будь-яких заперечень щодо обрахунку суми пені, а тому суд погоджується з розрахунком позивача та вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 14561,08 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved