Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначав, що 23.01.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «Smart Fortwo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Lexus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. В подальшому вина [PERSON] була підтверджена постановою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 у справі № 757/12495/19-п, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Smart Fortwo», номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». 17.12.2019 представником [PERSON] [PERSON] було подано заяву до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування. ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача було відшкодовано частину матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, в межах ліміту встановленого полісом страхування, а саме: 88 259 грн. 55 коп. Відповідно до звіту про визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus RX 450 Hybrid», номерний знак [NUMBER] , складає 189 310 грн. 13 коп. Посилаючись на те, що позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 88 259 грн. 55 коп. ТДВ Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 101 050 грн. 58 коп. невідшкодовану частину матеріальної шкоди. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на послуги спеціаліста оцінювача ФОП [PERSON] в розмірі 2 500 грн. та 25 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог , у якій він просив стягнути з відповідача на його користь 100 383 грн. 63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2 500 грн. витрат по оплаті послуг спеціаліста, 25 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 267 грн. судового збору. Представник [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача та позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання були повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій заперечив проти розміру суми матеріального збитку. Зазначив, що під час розрахунку не було враховано технічні особливості, вік та стан автомобіля «Lexus RX 450 Hybrid», що призвело до необґрунтованого збільшення розміру суми, необхідної на відновлення автомобіля, крім того, ліміт відповідальності за завдану матеріальну шкоду за договором страхування складав 100 000 грн., однак страховою компанією було сплачено 88 259 грн. 55 коп. Крім того, доказів того, що пошкодження, зазначені в звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020, який надав позивач, є пошкодженнями, завданими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2019 не надано. Посилаючись на зазначені обставини, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.01.2019 о 10 год. 30 хв. в м. Києві на бул. Дружби Народів, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Smart Fortwo», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням на слизькій дорозі, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічні пошкодження (а.с.6). Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, визнано [PERSON] (а.с. 6). 17.12.2019 представником [PERSON] [PERSON] було подано заяву до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування (а.с. 8). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020 вартість матеріального збитку транспортного засобу «Lexus RX 450 Hybrid», номерний знак [NUMBER] , складає 189 310 грн. 13 коп. (а.с.11-42). Обгрунтовуючи позов, позивач, посилаючись на норми ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що складає 100 383 грн. 63 коп. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода відшкодовується: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Слід також зазначити, що відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин - 23.01.2019) (далі - Закон)). Відповідно до ст. 22.1. Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказав на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та страховою компанією 26.02.2020 йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 88 926 грн. 50 коп., на підтвердження чого надано виписку з особового рахунку (а.с. 100). Як вбачається з виписки з особового рахунку, страхове відшкодування у розмірі 88 926 грн. 50 коп. було здійснено згідно страхового акту № 19.59.5424495-587. Відповідно до ст. ст. 34.1, 34.4 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до абз. 1 ст. 36. 1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed