Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства "Сенс Банк", в якому просить: - визнати незаконним нарахування Акціонерним товариством "Сенс Банк" (03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714) відсотків, комісії, штрафів та пені, нарахованих після припинення дії кредитного договору №1703/0808/55-030 від 01.08.2008 р. - зобов`язати Акціонерне товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714) провести розрахунок заборгованості [PERSON] , що підлягає реструктуризації за зобов`язанням в іноземній валюті, що виникло на підставі кредитного договору №1703/0808/55-030 від 01.08.2008 р., без врахування відсотків, комісії, штрафів та пені, нарахованих після припинення дії кредитного договору №1703/0808/55-030 від 01.08.2008 р. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.08.2008, між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - «ВАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №1703/0808/55-030 (далі - «Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору №1703/0808/55-030, ВАТ «Сведбанк» зобов?язався надати Позичальнику кредит у сумі 35 000,00 дол. США., (що станом на день укладання кредитного договору за офіційним курсом НБУ складає 169400,00 гривень), а Позичальник зобов?язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. На даний час усі права кредитора за Кредитним договором N?1703/0808/55-030 від 01.08.2008 року належать АТ «Сенс Банк». Скориставшись правом наданим Законом N?1381-1X, ним подано заяву про реструктуризацію зобов?язання за кредитним договором. Листом №67819-34-6/б від його було повідомлено про здійснення реструктуризації на наступних умовах: сума заборгованості зі сплати кредиту за Кредитним договором становить 395056 гривень 94 копійок, з яких: реструктуризована сума заборгованості за тілом кредиту - 129164 гривень 42 копійок, реструктуризована сума заборгованості за процентами - 265892 гривень 52 копійка. Вважаючи проведену реструктуризацію необґрунтованою та такою, що суперечить положенням Закону №1381-IX, ним оскаржено результати реструктуризації до суду. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 14.09.2023 у справі №569/21092/21, «... між сторонами існує спір щодо порядку нарахування відсотків, комісії, неустойки, а не відмови провести реструктуризацію, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки банк виконав свій обов?язок щодо проведення реструктуризації зобов?язань [PERSON] за кредитним договором від 01 серпня 2008 року №1703/0808/55- 030». Відтак, судами фактично встановлено про існування спору щодо порядку нарахування відсотків, комісії, неустойки, які відображені банком у позовній заяві. Позивач стверджує, що банком неправомірно нараховані прощені (анульовані): відсотки в розмірі 185792 гривень 54 копійка та комісії /штрафи/пені в розмірі 924 040 гривень 83 копійка. Відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту №102213-102 б/б від 11.11.2014, банк вимагав повернути кредит, нараховані проценти за користування кредитом і нарахованих штрафних санкцій в загальному розмірі 19616,27 доларів США, що за офіційним курсом складало 254079,39 грн. протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Зазначена вимога, виконана не була, у зв`язку з чим банк 27.11.2014 звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитом до Рівненського міського суду Рівненської області. При цьому, як видно з вимоги, станом на 29.10.2014 року заборгованість за Кредитним договором складає: за кредитом - 19432,46 дол. США, по відсотках - 134,68 дол. США, пеня - 49,13 дол. США. Тобто, на момент подання Банком позову, а саме, 27.11.2014 року, минув 30 денний строк для добровільного виконання вимоги про дострокове повернення кредиту. Позивач вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В той же, як вбачається з позовної заяви у справі №569/2258/23, банком заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 411 925, 22 грн., з яких за кредитом: 129 164, 42 грн. та по відсотках: 282 760, 80 грн., що значно перевищує попередньо визначений банком розмір заборгованості. Стверджує, що розмір його грошових зобов?язань перед АТ «Сенс Банк» визначено вимогою про дострокове повернення кредиту №102213-102 б/б, оскільки банком відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 9.1. Кредитного договору змінено строк виконання основного зобов?язання. Тобто, АТ «Сенс Банк» в повній мірі скористався своїм правом визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, правом вимагати дострокового повернення всієї суми отриманого кредиту, нарахованих процентів та інших нарахованих за договором платежів. Таким чином, після закінчення тридцятиденного строку повернення кредиту визначеного вимогою вих. №102213-102 б/б від 11.11.2014 року, АТ «Сенс Банк» втратив право нараховувати проценти і штрафні санкції передбачені Кредитним договором. Отже, обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, відображені у позовній заяві, необхідно здійснювати виходячи з розміру грошових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений вимогою про дострокове повернення кредиту №102213-102 б/б, оскільки у АТ «Сенс Банк» відсутні правові підстави для нарахування процентів та неустойки, які передбачені умовами кредитного договору, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та до дня проведення реструктуризації. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 07.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує щодо задоволення позову, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не призводить до поновлення порушеного права. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши їх доказами, судом встановлено таке. 01.08.2008, між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - «ВАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №1703/0808/55-030 (далі - «Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору №1703/0808/55-030, ВАТ «Сведбанк» зобов?язався надати Позичальнику кредит у сумі 35 000,00 дол. США., (що станом на день укладання кредитного договору за офіційним курсом НБУ складає 169400,00 гривень), а Позичальник зобов?язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та ПАТ «Дельта Банк», укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до зазначених договорів відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за Кредитним договором №1703/0808/55-030 від 01.08.2008, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] . 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк, а також про внесення змін до статуту Акціонерного товариства «Альфа Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. На даний час усі права кредитора за Кредитним договором N?1703/0808/55-030 від 01.08.2008 року належать АТ «Сенс Банк». 23.04.2021 набрав чинності Закон України №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» (далі за текстом - «Закон N?1381-IX»), спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації. Скориставшись правом наданим Законом №1381-1X, [PERSON] подано заяву про реструктуризацію зобов?язання за Кредитним договором. Листом № 67819-34-6/б від 03.08.2021, [PERSON] було провідомлено про здійснення реструктуризації на наступних умовах: сума заборгованості зі сплати кредиту за Кредитним договором становить 395056 гривень 94 копійок, з яких: реструктуризована сума заборгованості за тілом кредиту - 129164 гривень 42 копійок, реструктуризована сума заборгованості за процентами - 265892 гривень 52 копійка. Визначено, що розмір процентів за користування кредитом встановлюється у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні та станом на дату проведення реструктуризації збільшеному на один процентний пункт та становить 9,23 процентів річних. Відповідачем зазначено, що в результаті виконання умов реструктуризації буде прощенно (анульовано) загальну суму кредитної заборгованості в розмірі 1511594 гривень 85 копійок за власним рішенням Банку до закінчення строку позовної давності, у тому числі: основна сума боргу 401761 гривень 48 копійок; відсотки 185792 гривень 54 копійка; комісії/штрафи/пені 924040 гривень 83 копійка. Вважаючи проведену реструктуризацію необґрунтованою та такою, що суперечить положенням Закону №1381-IX, [PERSON] оскаржено результати реструктуризації до суду. Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2022 у справі №569/21092/21, позовну заяву [PERSON] до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про визнання правочину недійсним задоволено частково. Зобов?язано Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» провести реструктуризацію зобов?язань [PERSON] за кредитним договором №1703/0808/55-030 від 01 серпня 2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судом першої інстанції встановлено, що обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, необхідно здійснювати виходячи з розміру грошових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений вимогою про дострокове повернення кредиту №102213-102 6/6, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для нарахування процентів та неустойки, які передбачені умовами кредитного договору, після пред?явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та до дня проведення реструктуризації. Постановою Рівненського апеляційного суду від 10.11.2022 у справі №569/21092/21, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасовано. Апеляційним судом зазначено, що « між сторонами існує спір щодо порядку нарахування відсотків, комісії, штрафів та пені, а не відмови провести реструктуризацію, а тому обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки відповідач виконав свій обов?язок щодо проведення реструктуризації.». Проте, аеляційним судом жодним чином не спростовано неправомірність нарахованої заборгованості. Постановою Верховного суду від 14.09.2023 у справі №569/21092/21, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Як слідує з постанови Верховного Суду «... між сторонами існує спір щодо порядку нарахування відсотків, комісії, неустойки, а не відмови провести реструктуризацію, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки банк виконав свій обов?язок щодо проведення реструктуризації зобов?язань [PERSON] за кредитним договором від 01 серпня 2008 року №1703/0808/55- 030». Таким чином, судами під час розгляду справи №569/21092/21 було встановлено про існування між сторонами спору щодо порядку нарахування відсотків, комісії, неустойки, які відображені банком у позовній заяві. Крім того, постановою Верховного суду від 14.09.2023 у справі №569/21092/21, встановлено: "11 листопада 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслало позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту № 102213-102 б/б, у якій відповідач вимагав повернути кредит, нараховані проценти за користування кредитом і штрафні санкції у розмірі 19 616,27 доларів США, що за офіційним курсом становило 254 079,39 грн, протягом 30-ти днів з дня отримання вимоги. Зазначена вимога позивачем виконана не була, у зв`язку з чим відповідач 27 листопада 2014 року звернувся із відповідним позовом до Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення заборгованості за кредитом. При цьому, як видно з позовної заяви про стягнення заборгованості від 27 листопада 2014 року, станом на 29 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становила: за кредитом - 19 432,46 доларів США, за відсотками - 134,68 доларів США, пеня - 49,13 доларів США. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року у справі № 569/19216/14-ц позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду." Таким чином, на момент подання банком позову, а саме, 27.11.2014 року, минув 30 денний строк для добровільного виконання вимоги про дострокове повернення кредиту. Слід зазначити, що банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 9.1. Кредитного договору змінив строк виконання основного зобов?язання, тобто, в повній мірі скористався своїм правом визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, правом вимагати дострокового повернення всієї суми отриманого кредиту, нарахованих процентів та інших нарахованих за договором платежів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Отже, після закінчення тридцятиденного строку повернення кредиту визначеного вимогою вих. №102213-102 б/б від 11.11.2014, банк втратив право нараховувати проценти і штрафні санкції передбачені Кредитним договором (зазначене відповідає висновкам, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12). Разом з тим, як стверджується позовною заявою банку у справі №569/2258/23, банком заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 411 925, 22 грн., з яких за кредитом: 129 164, 42 грн. та по відсотках: 282 760, 80 грн., що значно перевищує попередньо визначений банком розмір заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про споживче кредитування" реструктуризація зобов?язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту. Внаслідок проведення реструктуризації на підставі п. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» відбувається зміна зобов?язань позичальника за договором про споживчий кредит, а отже, така реструктуризація є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України. При цьому, цей правочин є двостороннім договором, оскільки реструктуризація здійснюється кредитором на вимогу позичальника відповідно до пп. 3 п.7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» умов. Розмір грошових зобов?язань [PERSON] перед АТ «Сенс Банк» визначено вимогою про дострокове повернення кредиту №102213-102 б/б, оскільки відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 9.1. Кредитного договору змінено строк виконання основного зобов?язання. Отже, АТ «Сенс Банк» скористався своїм правом визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, правом вимагати дострокового повернення всієї суми отриманого кредиту, нарахованих процентів та інших нарахованих за договором платежів. Таким чином, після закінчення тридцятиденного строку повернення кредиту визначеного вимогою вих. №102213-102 б/б від 11.11.2014 року, АТ «Сенс Банк» втратив право нараховувати проценти і штрафні санкції передбачені Кредитним договором. За наведеного, обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, необхідно здійснювати виходячи з розміру грошових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений вимогою про дострокове повернення кредиту №102213-102 б/б, оскільки у АТ «Сенс Банк» відсутні правові підстави для нарахування процентів та неустойки, які передбачені умовами кредитного договору, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та до дня проведення реструктуризації. Згідно ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Статтями 77, 78, 79 ,80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи надані докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання незаконним нарахування відсотків, комісії, штрафів та пені, зобов`язання провести розрахунок підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved