Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що вона на день смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] . За життя її батько успадкував після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , інша частка вказаної квартири належала йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.07.2012 приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №1326. Батько заявниці заповіту за життя не залишив. Заявниця являється єдиним спадкоємцем за законом після його смерті. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька заявниця 30 березня 2024 року звернулась до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори, однак отримала відмову у зв`язку з неподанням нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та відсутності її реєстрації разом із батьком на момент його смерті. У зв`язку з викладеним заявниця просила суд встановити факт того, що вона, [PERSON] , [INFO] , яка є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Чернігові Чернігівської області, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до судового розгляду на 06 травня 2024 року. 06 травня 2024 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 21 травня 2024 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України у зв`язку з витребуванням доказів. 21 травня 2024 року судове засідання було відкладено на 29 травня 2024 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України. Заявниця у судовому засіданні, яке відбулося 06 травня 2024 року, просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] в лікарні в місті Чернігові. Після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , її батько успадкував частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку її батьки за життя придбали у власність, де був зареєстрований до дня його смерті. 09 травня 2015 року її батько переніс другий інсульт та став лежачим хворим, тому вона забрала його до себе в котедж за адресою реєстрації: [ADDRESS] , де проживала разом із ним до дня його смерті. Оскільки вона працювала, то найняла доглядальницю, яка в денний час годувала її батька та здійснювала за ним догляд. Після смерті батька вона не звернулась вчасно до нотаріуса для оформлення спадщини, оскільки вважала, що спадщина перейде до неї автоматично як до єдиної спадкоємиці. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 06 травня 2024 року, заяву підтримали та просили задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] є їхньою матір`ю, а [PERSON] є їхнім дідом. Після смерті їхньої баби [PERSON] , дід захворів та не міг самостійно себе обслуговувати, тому їхня мати забрала його на постійне проживання до себе в котедж за адресою: [ADDRESS] , де доглядала за ним до дня його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 06 травня 2024 року, суду показала, що із заявницею [PERSON] вона знайома майже 15 років, перебуває у дружніх стосунках з її синами [PERSON] та [PERSON] , 2-3 рази на місяць вона бувала в них у гостях у котеджі за адресою: [ADDRESS] , була знайома з їхнім дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , які за життя проживали у Дніпровському кварталі міста Славутича. Після смерті баби [PERSON] , дід [PERSON] постійно проживав разом із своєю дочкою [PERSON] в котеджі за вказаною адресою. Спочатку він міг сам ходити, навіть щось робив у дворі, але за 2-3 роки до його смерті вона бачила, що через хворобу він був прикутий до ліжка і не міг самостійно ходити та обслуговувати себе, помер він у лікарні в місті Чернігові восени 2023 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 06 травня 2024 року, суду показала, що вона знайома із заявницею [PERSON] близько трьох років. З 2020 чи 2021 року на прохання заявниці вона допомагала останній доглядати за хворим батьком [PERSON] , який через хворобу був прикутий до ліжка. Помер він у 2023 році. Дружина [PERSON] померла раніше за нього. З 2020 чи з 2021 року до дня своєї смерті [PERSON] постійно проживав разом із своєю дочкою [PERSON] в котеджі за адресою: [ADDRESS] , де вона постійно його бачила, оскільки до кінця лютого 2022 року щодня приходила до нього, у подальшому відвідувала його два рази на тиждень до дня його смерті. У судове засідання, призначене на 29 травня 2024 року, учасники справи не з`явились, про дату, час і місце якого повідомлялись належним чином, заявниця у поданому до суду клопотанні просила розглядати справу за її відсутності, заінтересовані особи також просили розглядати справу за їх відсутності, про що подали до суду відповідні заяви. У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 29 травня 2024 року, всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, показання свідків, перевіривши письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.1959, виданого Сакським районним відділом ЗАГС Кримської області, [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.11.1979, виданим міським відділом ЗАГС міста Севастополя, [PERSON] , після укладення [INFO] шлюбу з [PERSON] , присвоєно прізвище [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] померла [INFO] у місті Славутичі Київської області ( а.с.20). З договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І., витягу з Державного реєстру правочинів №11589494 від 18.07.2012, витягу про державну реєстрацію прав №34893855 від 20.07.2012 вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках [PERSON] , [PERSON] ( а.с.24-27). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39869105 від 13.03.2015, після померлої [INFO] [PERSON] державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіна О.В. відкрила спадкову справу №27/2015 ( номер у Спадковому реєстрі 57221121) ( а.с. 28). Як видно із спадкової справи № 27/2015 щодо майна померлої [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся чоловік померлої [PERSON] , дочка померлої [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом (а.с. 75-93). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2015 [PERSON] прийняв спадщину у вигляді частки квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с. 29). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41228675 від 25.07.2015 підтверджено реєстрацію права приватної спільної часткової власності [PERSON] на вказану квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2015 ( а.с.30). Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, місто Славутич віднесене до Вишгородського району Київської області. Рішенням Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 25.07.2022 № 628-13-VШ перейменовано об`єкти топономіки міста Славутича, зокрема, Бєлгородський квартал перейменовано у Дніпровський квартал. Як видно з довідки сер. МСЕ № 0011705 від 27.02.2006, виданої [PERSON] , з 27 лютого 2006 року йому встановлена друга група інвалідності безстроково, причина інвалідності: загальне захворювання; висновок про умови та характер праці: протипоказані всі види праці в звичайних умовах ( а.с.18). Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 702 /441 та №ВМРС та МПМДД та [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Славутицька міська лікарня» в період з 09.06.2021 по 25.06.2021, з 16.08.2021 по 01.09.2021 з діагнозом основним: наслідки перенесеного повторного ГПМК (гострого порушення мозкового кровообігу) ( від 09.05.2021, від 27.09.2013 ( по ішемічному типу в правій гемісфері, з помірно вираженим лівостороннім геміпарезом, вестибулопатією, статико-координаційними порушеннями та супутніми захворюваннями: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст. 4 ризик (дуже високий), СНІ-ПФ ст. ФК П, церебросклероз ( а.с.21-23). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2023, виданим Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] помер [INFO] у місті Чернігів Чернігівської області ( а.с.19). З інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області №15-19/531 від 25.03.2024, № 15-08/842 від 08.05.2024, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 31 липня 2012 року по 03 жовтня 2023 року (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю на підставі свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2023). Інші особи, зареєстровані за вказаною адресою на час його смерті [INFO] , відсутні ( а.с.13, 94). Із паспорту серії [NUMBER] від 04.03.1997 та витягу з реєстру територіальної громади №2024/006050812 від 23.05.2024 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07 листопада 2013 року ( а.с. 8-9,116). [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.1980 та серії [NUMBER] від 20.05.1985 відповідно ( а.с. 105, 110). Згідно з паспортом серії [NUMBER] від 04.04.1997 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15 липня 2005 року ( а.с.111-115). Відповідно до паспорта серії [NUMBER] від 23.01.2022 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 07 листопада 2013 року (а.с.107-109). Після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась і свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77027046 від 21.05.2024 ( а.с.96-97). Як вбачається з листа завідувача Славутицької державної нотаріальної контори від 30.03.2024 за № 104/01-16, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не була зареєстрована на день смерті з батьком та пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом (а.с.33). Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з такого. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З огляду на пункт 5 частини другої цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі коли спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до статті 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними Частиною другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.19, 3.20. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання зі спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місцем проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживання спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно із статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Подібні за змістом висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі №484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі №175/4514/20, від 07 червня 2023 року в справі № 227/5018/21. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] є доведеність факту спільного проживання [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. Як вбачається з довідки сер. МСЕ № 0011705 від 27.02.2006, виданої [PERSON] , за життя він був особою з інвалідністю другої групи та йому було заборонено усі види праці у звичайних умовах. Виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 702/441 та № ВМРС та МПМДДтаД підтверджується наявність у [PERSON] ряду захворювань, зокрема: наслідки перенесеного повторного гострого порушення мозкового кровообігу ( від 09.05.2021, від 27.09.2013( по ішемічному типу в правій гемісфері, з помірно вираженим лівостороннім геміпарезом, вестибулопатією, статико-координаційними порушеннями та супутніми захворюваннями : гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст. 4 ризик (дуже високий), СНІ-ПФ ст. ФК П, церебросклероз, у з`язку з чи він проходив стаціонарне лікування у період 09.06.2021 по 25.06.2021, 16.08.2021 по 01.09.2021 в КНП «Славутицька міська лікарня». З інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області №15-19/531 від 25.03.2024, № 15-08/842 від 08.05.2024, видно, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Його дочка [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до її паспорту серії [NUMBER] від 04.03.1997 та витягу з реєстру територіальної громади №2024/006050812 від 23.05.2024 з 07 листопада 2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З показань свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , постійно проживала разом з батьком за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , з того часу як померла його дружина [PERSON] , тобто після [INFO] і до дня його смерті, оскільки [PERSON] хворів, був прикутий до ліжка та потребував стороннього догляду. Зазначені обставини також підтвердили в судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] . Наведені докази в їх сукупності і взаємозв`язку є переконливими, достатніми та підтверджують той факт, що заявниця [PERSON] постійно проживала разом із своїм батьком [PERSON] на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За правилом частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved