Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

15.01.2018 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №318-07П46-К (далі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка зобов`язується, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення вимог закону та умов договору, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13.12.1017 року має заборгованість за кредитом 8\~888,64 грн., за відсотками 182\~263,98 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 181, 25 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 5,33 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. 14.06.2010 року було змінено найменування банку з Акціонерно-комерційний банк «УКРСОЦБАНК» на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором №318-07П46-К в розмірі 191\~339,80 грн. та судові витрати. 06.04.2018 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя вказану позовну заяву ПАТ «УКРСОЦБАНК» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за договором кредиту №318-07П46-К від 04.12.2007 року в розмірі 191\~339,80 грн. та судового збору в розмірі 2870,10 грн. Ухвалою суду від 07.04.2021 року замінено стягувача у виконавчих листах з ПАТ «УКРСОЦБАНК» на його правонаступника АТ «АЛЬФА-БАНК». 22.09.2021 року ухвалою суду поновлено АТ «АЛЬФА-БАНК» строк на пред`явлення до виконання виконавчих листів №333/211/18, виданих Комунарським районним судом м. Запоріжжя 10.05.2018 року відносно боржника [PERSON] щодо стягнення з останньої на користь заборгованості за договором кредиту №318-07П46-К від 04.12.2007 року в розмірі 191\~339,80 грн. та судового збору в розмірі 2870,10 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.03.2023 року скасовано ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2021 року. 12.05.2023 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя скасовано заочне рішення вказаного суду від 06.04.2018 року у цивільній справі №334/211/18. 29.05.2023 року до суду від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що матеріали справи не містять первинних документів, належних, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували факт подання відповідачкою заяви на одержання готівки та факт видачі їй грошових коштів у сумі 282\~800 грн. Додавши, що розрахунок заборгованості не є випискою за картковими рахунками позичальника, тому не підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру та заборгованість по кредиту. Також не є зрозумілим про які договори кредиту йдеться мова і який саме договір змінюється через укладання договору про внесення змін №1. Даний договір про внесення змін неможливо назвати документом, що передбачає нову редакцію кредитного договору, адже він фактично містить нові кредитні зобов`язання, про що свідчить інша сума кредиту у розмірі 223683,62 грн. Крім того, відповідачка заперечує факт підписання договорів, вважає, що підставами для подання позовної заяви є протиправні дії її колишнього чоловіка [PERSON] , який примушував її до виконання цивільно-правових зобов`язань, що підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2013 року. Ухвалою суду\~від 01.08.2023\~року закрито\~підготовче провадження\~у цивільній\~справі\~за позовом Акціонерного товариства «СЕНС-БАНК» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714), який є правонаступником АТ «АЛЬФА-БАНК»,до\~ [PERSON] \~(мешкає\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] )\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 24.11.2023 року зобов`язано АТ\~«СЕНС-БАНК» надати на адресу суду оригінали документів по кредитному договору № 318-07П46-К від 04.12.2007 року. 08.01.2024 до суду від представника АТ «СЕНС БАНК» надійшли оригінали документів по кредитному договору № 318-07П46-К від 04.12.2007 року. 27.03.2024 року ухвалою суду зобов`язано АТ\~«СЕНС БАНК» надати на адресу суду документи (у тому числі бухгалтерські), що свідчать: про видачу грошових коштів по кредитному договору № 318-07П46-К від 04.12.2007 року; про повернення кредитних коштів (у тому числі часткове); договори іпотеки, поруки до кредитного договору № 318-07П46-К від 04.12.2007 року, якщо такі укладалися. 13.05.2024 року від представника АТ «СЕНС БАНК» надійшли документи, а саме: копія архівного касового документу про видачу коштів, оригінал іпотечного договору №318-07П46-І від 04.12.2007 року, оригінал додаткового договору до Іпотечного договору, копія розрахунку заборгованості. Ухвалою суду від 16.05.2024 року відмовлено представнику відповідачки [PERSON] у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду. В судовому засіданні\~представник АТ«СЕНС БАНК» Турчинський М.І.\~підтримав позов в повному обсязі, з підстав наведених у ньому. Додав, що відповідачка сплачувала заборгованість, що свідчить про погодження з умовами договору та про отримання грошових коштів. Представник відповідача не надав жодних доказів, які б підтверджували його доводи про не укладання договору. Представник відповідача [PERSON] \~заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що [PERSON] кредитний договір не укладала та не підписувала, як і не підписувала бланк-заяву на отримання грошових коштів. Також відсутні докази, що відповідачка отримувала кредитні кошти та виконувала умови договору. Банк не надав суду документів, які б це підтверджували. Сплата 128\~917,52 грн. на виконання умов договору, про яку зазначає представник банку, не є фактом визнання [PERSON] заборгованості, тому що не встановлено, хто саме сплачував вказані грошові кошти. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 04.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту №318-07П46-К. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 282\~800 грн., зі сплатою 13,50 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 03.12.2022 року. Згідно п. 2.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти розраховуються з розрахунку факт/360. 04.12.2007 року між [PERSON] , [PERSON] , які є майновими поручителями [PERSON] за кредитним договором №318-07П46-К, та Акціонерно-комерційним банком «УКРСОЦБАНК» було укладено іпотечний договір №318-07П46-І, відповідно до якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30.09.2013 року між [PERSON] , [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком «УКРСОЦБАНК» було укладено додатковий договір до іпотечного договору №318-07П46-І, відповідно до якого вказаний іпотечний договір розірвано. 30.09.2013 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту №318-07П46-К. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 223\~683,62 грн., зі сплатою 21,00 процентів річних та комісій,в розмірі та порядку, визначених в додатку №1 до цього договору. Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в додатку №4. Комісії за цим договором сплачуються позичальником в розмірах та в строки/терміни, що визначені в додатку №1. Як вбачається з п. 1.1.1. договору про внесення змін №1 кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту 03.12.2022 року. Згідно п. 2.4. вказаного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Відповідно до п. 2.71.1 зазначеного договору, про намір змінити розмір процентів та/або комісії кредитор зобов`язаний повідомити позичальнику не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дати початку його введення, а також надати позичальнику для укладання проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору. В п. 2.7.2 договору про внесення змін №1 зазначено, що цей договір вважається зміненим в частині розмірів процентів та/або комісій після підписання позичальником та кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди (договору). Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі). Згідно п. 4.1. вказаного договору, у разі допущення Позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 2.4., 2.7., 2.9. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1., 3.2.3., 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Як вбачається з п. 4.1.1. зазначеного договору, нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно за методом «факт/360» за період з дня виникнення простроченої заборгованості за Кредитом та/або нарахованими процентами по день, що передує дню сплати зазначеної заборгованості, але не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості Відповідно до п. 4.2. договору про внесення змін № 1, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2.-3.3.4, 3.3.7, 3.3.8. 3.3.10,, 3.3.11,.3.3,12 3,3.14. - 3.3.17.(3.3.18.) цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) процента від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. Згідно п. 4.2.1 вказаного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п 3.3.5, 3.3.9, 3.3.13. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 (один) процент від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок В той же день, 30.09.2013 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту №318-07П46-К, відповідно до якого встановлено новий кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, а саме: 29.09.2018 року (п.2.1.). П. 2.2. вказаного договору встановлено ставку за користування кредитом в розмірі 0,1% річних протягом 60-місячного строку з дати підписання цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору про внесення змін № 2, погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом у сумі 48\~431,64 грн. здійснюється відповідно до графіку, викладеного у додатку №1. Згідно п. 2.4.1. вказаного договору сплата відстрочених до сплати процентів за користування кредитом, що нараховані станом на 30.09.2013 року, в загальній сумі 182\~263,22 грн. здійснюється позичальником не пізніше 29.09.2018 року. 20.12.2017 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» направило [PERSON] вимогу про усунення порушень №352-318-07П46-К, в якій зазначено, що у останньої станом на 13.12.2017 року заборгованість в розмірі 191\~717,94 грн. та попереджено, що у разі невиконання викладеної вимоги, банк звернеться до суду за захистом охоронюваних прав кредитора. Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2016 року, [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 19.08.2016 року, після чого останній присвоєно прізвище [PERSON] . 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» і єдиним акціонером АТ «УКРСОЦБАНК» затверджено рішення про реорганізацію АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК». Відповідно до рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «УКРСОЦБАНК» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав і обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК», які зазначені в передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з 15.10.2019 року. Таким чином, до АТ «АЛЬФА-БАНК» перейшли усі права і обов`язки АТ «УКРСОЦБАНК», у тому числі і право вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №318-07П46-К від 04.12.2007 року. 30.01.2022 року Акціонерним товариством «Альфа-банк» було змінено найменування на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», що підтверджується витягом з державного реєстру банків від 02.12.2022 року. \~ Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з положеннями\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо укладання кредитного договору та додаткових договорів до нього. За ч.1 ст.205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1,2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Частиною 2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що [PERSON] не укладала кредитний договір №318-07П46-К від 14.12.2007 року та відповідно додаткових договорів до нього, виходячи з такого. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.07.2022 року в справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зазначено, що: «Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним)». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). В якості підтвердження свої доводів, представником відповідача було надано копію вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2013 року відносно [PERSON] . Відповідно до вказаного вироку суду, 21.07.2008 року [PERSON] примусив [PERSON] та [PERSON] виступити іпотекодержателями у договорі іпотеки з банком «Ересте Банк» на загальну суму 48\~000 доларів США, з погрозою застосування насильства. Згідно п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з тим, що вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2013 року не містить відомостей, які б підтверджували чи спростовували будь-які обставини, що підлягають доказуванню у даній справі, суд не приймає його в якості доказу. У вказаному вироку не вбачається, що [PERSON] примушував (здійснював вплив) на відповідачку по підписанню кредитного договору №318-07П46-К від 04.12.2007 року. Будь які\~інші докази,\~які б підтверджували\~ зазначені\~обставини, в матеріалах провадження відсутні. Твердження представника відповідачки, що [PERSON] не підписувала кредитний договір не ґрунтується на жодному доказі: відсутній відповідний висновок експерта або спеціаліста в області почеркознавства з цього приводу. Таким чином, на думку суду, відповідачка [PERSON] правомірність договору кредиту №318-07П46-К від 04.12.2007 року, договору про внесення змін №1 та договору про внесення змін №2 до вказаного кредитного договору на вищевикладених умовах у цій справі не спростовувала,\~будь-якого зустрічного позову у цій справі взагалі не подавала. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню в силу вимог\~ст. 629 ЦК України Отже, між АТ «СЕНС БАНК», який є правонаступником АТ «АЛЬФА-БАНК», який у свою чергу є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК», та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі вказаного кредитного договору. Також, суд критично ставиться до доводів представника відповідача, що договір про внесення змін не можна назвати документом, що передбачає нову редакцію кредитного договору, адже він фактично містить нові кредитні зобов`язання, про що свідчить інша сума кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Ст. 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1). У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч.3). Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4). Згідно ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Нерозуміння природи договору, складність його умов, не звільняє сторони від обов`язку його виконання\~(правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог\~ст. 263 ч. 4 ЦПК України). Щодо заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст.\~598, ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 та 2\~с.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем)\~у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відсотки за користування кредитними коштами передбачені п. 1.1. кредитного договору №318-07П46-К від 04.12.2007 року. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №318-07П46-К від 04.12.2007 року в частині основного боргу та відсотків за користування встановлено,\~що до 30.07.2008 року нараховувались відсотки у розмірі 13,5 % річних. Однак з 31.07.2008 року почали нараховуватись у розмірі 21 % річних. При цьому, суд звертає увагу, що додаткова угода між банком та [PERSON] про встановлення нового розміру відсотків 21 % річних укладена\~30.09.2013 року. Тобто, в період з 31.07.2008 року до 29.09.2013 року банком здійснювалось нарахування відсотків у більшому розмірі, ніж передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Провести розрахунок відсотків, які підлягають стягненню на користь позивача, суд не має реальної можливості за відсутності спеціальних знань. Водночас,\~сторони з\~клопотання про\~призначення судово-економічної\~експертизи до\~суду не\~зверталися,\~відповідачка та\~її представник\~власного розрахунку\~на спростування\~розрахунку банку,\~до суду\~не надали. Крім цього, наявність заборгованості за кредитним договором підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідачка суду також не надала. Факт оплати [PERSON] значної частини заборгованості свідчить про те, що вона погодилася з умовами кредитного договору та і з сумою самої заборгованості. Таким чином, беручи до уваги усе вищевикладене, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» в тому числі процентів за користування кредитом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд переконаний, що останній вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 2870,10 грн. судом покладається на відповідачку.

Outcome: approved