Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 03.04.2018 року по 07.02.2020 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. Був звільнений 07.02.2020 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, але відповідачем не був проведений з ним остаточний розрахунок при звільнення. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 39203,23 грн. Вказане рішення суду було примусово виконано в повному обсязі 02 лютого 2024 року. Посилаючись на норми ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивач просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку за період з 03.04.2018 року по день фактичного розрахунку 02 лютого 2024 року в сумі 21160,94 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.36-48) просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини заробітку в сумі 21221,23 грн за період з 03.04.2018 року по день фактичного розрахунку - 02.02.2024 року. Аргументи інших учасників. Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.25-35), в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що порушують його права та законні інтереси. Відповідач не заперечує того факту, що у позивача існувала заборгованість із заробітної плати в розмірі 39203,23 грн (сума без утримання обов`язкових податків та зборів), яка була стягнута рішенням суду, яке було виконано в повному обсязі 02.02.2024 року. Але зазначав, що розмір компенсації втрати частини заробітку, зробленого позивачем, є значно завищеним та алгоритм розрахунку позивача суперечить нормам чинного законодавства і тому його вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дії позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку. Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітку за період з 03.04.2018 року по день фактичного розрахунку 02.02.2024 року, але заборгованість з виплати заробітної плати у відповідача виникла з листопада 2019 року. Також відповідач звертає увагу на те, що для проведення розрахунку компенсації треба брати доходи громадян, які не мають разового характеру, а також те, що дію ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 року згідно із ЗУ № 2710-ІХ від 03.11.2022 року. Також вважає, що вимоги позивача взагалі є безпідставними та передчасними, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з листопада 2019 р. по лютий 2020 р. Рух справи у суді. Ухвалою суду від 19.04.2024 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано у відповідача інформацію. Від сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. 03.05.2024 року відповідачем була виконана ухвала суду від 19.04.2024 року та надана суду довідка ТОВ «Краснолиманське» № 272 від 25.04.2024 року щодо сум заробітної плати, які були нараховані та не виплачені [PERSON] своєчасно за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року. Інших клопотань від сторін не надходило. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.1 ст.279 ЦПК України). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.8 ст.279 ЦПК України). Встановлені судом обставини та факти. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 03.04.2018 року та був звільнений з підприємства 07.02.2020 року на підставі ст.\~38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в розмірі 39203,23 грн (сума вказана без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів) (а.с.15-16). За даними ЄДРСР вказане рішення набрало чинності 25.01.2024 року. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» за № 272 від 25.04.2024 року (а.с.34) заборгованість у ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] за період з листопада 2019 р. по лютий 2020 року становила 39203,23 грн (сума визначена після утримання податків і зборів) та складалася з таких сум: Місяць за який була нарахована заробітна плата, яка своєчасно не була виплаченаСума заборгованості, грн Листопад 201916478,69 Грудень 20193467,00 Січень 20208528,63 Лютий 202010728,91 РАЗОМ39203,23 Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заборгованість була сплачена позивачу в повному обсязі 02.02.2024 року та не оспорюється позивачем. Висновки суду та норми законодавства, що застосовані судом. Частиною 1\~ст.115 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення містить частина 1\~статті 24 ЗУ«Про оплату праці». Згідно зі\~статтею 34 ЗУ «Про оплату праці»,\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей\~1-3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», \~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи наведені норми законодавства, а також встановлені судом обставини, які свідчать про те, що відповідачем були порушені строки виплати позивачу заробітної плати за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати: Місяць та рік за який не виплачена заробітна платаСума заробітної плати, нарахованої до виплати Період невиплати заробітної плати, місяць/рікІндекс споживчих цін за період невиплати грошового доходуСума компенсації, грн Листопад 201916478.6912/19-01/241.539769338\~894.69\~ Грудень 20193467.0001/20-01/241.542855041\~882.08 Січень 20208528.6302/20-01/241.539775494\~603.55 Лютий 202010728.9103/20-01/241.544408725\~840.91 Разом 21221.23 Будь-яких доказів того, що така компенсація була нарахована під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем або після звільнення останнього або при здійсненні виплати вказаної заборгованості (тобто 02.02.2024 року), суду надано \~не було. Таким чином, сума компенсації, яка за розрахунком суду підлягає стягненню на користь позивача становить 21221,23 грн. Що стосується доводів відповідача в частині посилання на норми ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» то суд критично відноситься до цих доводів, оскільки предметом позову є стягнення компенсації заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Питання компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюються ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яким чітко визначається в яких випадках проводиться така компенсація та яким чином вона обчислюється. Підставою для виплати компенсації громадянам втрати частини доходів є порушення строків виплати нарахованих громадянам доходів\~ на один і більше календарних місяців. Виплата вказаної компенсації, за вказаним законом, повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому норми ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» регулюють інші питання, а саме підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Підставою для проведення індексації грошових доходів населення є ситуація, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Крім того порядок здійснення розрахунку індексації\~грошових доходів\~населення відрізняється від порядку розрахунку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати Тобто вказані закони регулюють різні правовідносини і тому в рамках даної справи ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягає застосуванню. Крім того, з аналізу вказаного законодавства вбачається, що доводи відповідача в частині передчасного звернення позивача з даним позовом, спростовуються, оскільки законом передбачено, що виплата компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З долучених представником відповідача доказів вбачається, що відомості щодо нарахування та виплати [PERSON] компенсації втрати частини доходів, як то передбачено ст.4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» суду не надано. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду (станом на 12.04.2024 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн). З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином за подання цього позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір (з урахуванням понижуючого коефіцієнту) в розмірі 968,96 грн (1211,20 х 0,8), але відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила\~ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 968,96 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved