Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~мотивуючи свій\~позов тим,\~що 22.08.2019\~року між ТОВ «1Безпечне\~Агенство Необхідних\~Кредитів» та\~відповідачем було\~укладено договір позики №2845266 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов. За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики (30 днів), або достроково, та сплатити плату від суми позики. Станом на 21.01.2020\~року відповідачем\~належним чином\~не виконуються\~взяті на\~себе зобов`язання\~за договором,\~в зв`язку\~з чим\~у неї\~виникла заборгованість\~в розмірі 19800,00\~грн.,\~яка складається\~із:\~заборгованості за\~основним боргом\~ 10000,00\~грн.; заборгованості за\~нарахованими та\~несплаченими базовими процентами 4800,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 5000,00 грн. Оскільки [PERSON] на користь позивача сплачувала суми коштів, то заборгованість за тілом кредиту та несплаченими відсотками становить 11643,58 грн. Також позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення до 23.02.2022 року, що складає: заборгованість за 3% річних 1123,00 грн., заборгованість за інфляційними втратами 2015,35 грн. Тобто загальна сума заборгованості станом на 03.11.2023 року становить 14781,93 грн. 03.04.2017\~року між ТОВ «1Безпечне\~Агенство Необхідних\~Кредитів» та\~позивачем було\~укладено договір\~факторингу №3042017 за умовами якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Таким чином, право вимоги за договором позики №2845266 від 22.08.2019 року перейшло до позивача. Враховуючи викладене вище, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовом, оскільки за наданими документами не можливо здійснити ідентифікацію боржника і стверджувати поза розумним сумнівом, що [PERSON] \~уклала із\~позичальником договір\~позики і\~отримала вказані\~кошти.\~Лист ТОВ «1Безпечне\~Агенство Необхідних\~Кредитів» від\~12.07.2023\~року на\~адресу ТОВ\~«ФК Фінекспрес»\~містить не\~підтвердження,\~а висловлює\~прохання надати\~виписки по\~рахункам клієнтів.\~Довідка про\~ідентифікацію складена\~первісним кредитором,\~а тому\~дає підстави\~для сумнівів\~у достовірності.\~Тому,\~перерахунок коштів,\~ідентифікацію позичальника\~і укладення\~договору з\~відповідачем позивач\~не підтвердив\~належними і\~достовірними доказами.\~На думку\~відповідача,\~позивач не\~обгрунтував своє\~право вимоги\~до відповідача.\~Між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу від 03.04.2017 року №03042017, дія якого закінчується 31.12.2017 року. 28.12.2017 року між «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено додаткову угоду, якою змінено строк закінчення договору, а саме «якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання договору, договір продовжується на період по 31.12.2018 року, а в подальшому на кожен наступний календарний рік». Разом з цим, договір факторингу не був продовжений до 31.12.2018 року, оскільки додаткову угоду укладено 28.12.2017 року, тобто за три дні до його закінчення, тоді як додаткова угода містить умови для продовження договору. Тобто умова угоди не була дотримана. В зв`язку з цим Витяг з Реєстру прав вимоги не є належним доказом. Щодо суми боргу, то представник відповідача зазначив, що, оскільки строк позики становив 30 днів, то вартість позики на весь строк, на який видано позику складає 3380,00 грн. Тобто правом нараховувати проценти за користування кредитом позикодавець наділений лише у період 30 календарних днів. З приводу розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, то дані кошти вираховувались із суми боргу 19800,00 грн. Проте ця заборгованість не була доведена, а тому не може братись для нарахування як заборгованість. Враховуючи викладене, представник відповідача просив у задоволені позову відмовити, здійснити розподіл судових витрат на підставі доказів про надання правничої допомоги, що будуть подані, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Згодом представником відповідача було надано суду додаткові пояснення, згідно з якими доказами, які пдтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте, позивачем не надано виписки по особовому рахунку відповідача, отже позивач не довів позовних вимог. З огляду на викладене просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Представником відповідача було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивачу, у разі задоволення позову. Клопотання мотивоване тим, що відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу. Вивчення документів не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст. 1, 19 Закону №5076-VI. А тому ці витарти не можуть бути відшкодовані. Також в порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивач не надав детального опису робіт, виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат. Відсутність опису робіт ставить під сумнів чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Також представником відповідача було подано до суду заяву, в якій просить здійснити розподіл судових витрат у справі та стягнути на користь відповідача із ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судові витрати у розмірі 10000,00 грн., на підтвердження чого надано: розрахунок суми судових витрат; опис робіт; договір про надання правової допомоги; додаток; акт наданої правничої допомоги. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~дійшов висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 22.08.2019\~року між ТОВ «1Безпечне\~Агенство Необхідних\~Кредитів» та [PERSON] \~було укладено договір позики\~№ 2845266 (а.с. 7, 9-17). Відповідно до\~п.п.\~1,\~2\~Договору,\~позикодавець зобов`язується\~передати позичальнику\~у власність\~грошові кошти\~(позику)\~в сумі\~10000\~грн.\~шляхом їх\~перерахування на\~банківський картковий\~рахунок,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів у\~день закінчення\~строку позики,\~або достроково,\~та сплатити\~позикодавцю плату\~(проценти)\~від суми\~позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів. Базова процентна ставка - 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику - 2,70 % в день. Підписанням цього\~Договору позичальник\~підтвердив,\~що він\~ознайомився на\~сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/\~з повною\~інформацією щодо\~позикодавця та\~його послуги,\~вивчив цей\~Договір та\~Правила надання\~грошових коштів у позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Правила), розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору його зрозумілі (п. п. 4.1, 4.2 Договору). Пунктом 5\~Договору визначено,\~що він\~укладений дистанційно,\~в електронній\~формі,\~з використанням\~інформаційно-телекомунікаційних\~систем,\~шляхом надсилання електронного\~повідомлення про\~прийняття (акцепт)\~пропозиції,\~та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно з п. 6.3 Правил, позичальник зобов`язаний сплатти товариству проценти від суми позики, розмір яких визначено в договорі позики. Нарахування процентів здійснюється на фактичний залишок суми позики щоденно, включно з датами отримання та повернення позики. За винятком випадку, передбаченого п. 6.8 цих Правил, проценти по договору позики на суму позики/залишок позики нараховуються за весь час до повного виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики, у тому числі у випадку виникнення простроченої позики, проте не більше ніж 90 календарних днів наявності заборгованості поспіль. Товариство використовує фіксовану процентну ставку. Узгоджена договором позики процентна ставка складається з процентів на позику, процентів акційних і процентів на прострочену позику. Проценти на прострочену позику нарахзовуються у випадку прострочення позичальником встановлених договором позики строків повернення позики та сплати процентів (п. 6.5. Правил). Відповідно до\~п.\~п.\~10.1,\~10.5\~Правил за\~невиконання або\~неналежне виконання\~своїх зобов`язань\~за Договором\~позики сторони\~несуть відповідальність,\~передбачену чинним\~законодавством України;\~закінчення строку\~дії Договору\~позики не\~звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору. Договір позики\~№ 2845266\~від 22.08.2019\~року було\~підписано відповідачем [PERSON] \~шляхом накладення\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором\~LU4GYKBMLv,\~що підтверджується\~довідкою ТОВ «1Безпечне\~Агентство Необхідних\~Кредитів» про ідентифікацію (а.с. 8). 22.08.2019\~року на\~виконання умов\~Договору відповідач\~отримала на\~вказаний нею\~банківський картковий\~рахунок грошові\~кошти (позику)\~в сумі\~10000\~(шість\~тисяч)\~гривень, що підтверджується\~довідкою ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінекспрес» (далі\~Товариство)\~за № 13/07-2023-13\~від 13.07.2023\~року (а.с.\~14). Згідно з\~даною довідкою,\~Товариство не\~здійснює операції\~з готівковими\~грошима,\~перекази коштів\~здійснюються виключно у безготівковій\~формі, тому видаткові\~ордери на\~суму переказу\~не складаються. Також умовами\~угод з\~банками-екваєрами,\~від який\~фактично надходять\~на картки\~клієнтів кошти\~до переказу,\~передбачено надходження від\~Товариства загальних\~сум поповнення\~карток за\~визначений період,\~а не\~окремих транзакцій. В зв`язку з цим виділити запитувані транзакції як окремі платежі у банківській виписці не є можливим (а.с. 19). В свою чергу відповідач зобов`язався виконати належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, чітко дотримуючись умов укладеного Договору позики, а також вимог чинного законодавства. Так,\~відповідно до\~умов Договору\~позики,\~позичальник зобов`язався\~у день\~закінчення строку\~позики (або\~достроково)\~повернути суму\~позики та\~сплатити позикодавцю\~плату (проценти)\~від суми\~позики.\~Однак,\~позичальник не\~виконала взяті на себе договірні зобов`язання. Судом також\~встановлено,\~що 03.04.\~2017\~року між\~ТОВ «ФК «Профіт\~Капітал» та\~TOB\~«1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 03042017\~(а.с.\~26-29),\~відповідно до\~умов якого TOB\~«1Безпечне\~Агентство Необхідних\~Кредитів» відступило\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~право вимоги,\~зазначені в\~Реєстрі прав\~вимоги,\~зокрема до [PERSON] \~за договором\~позики №2845266\~від 22.08.2019\~року,\~що підтверджується Витягом з\~Реєстру прав\~вимог №\~90\~від 21.01.2020\~року (а.с. 34). Згідно з\~Додатковою угодою\~№ 1 від 28.12.2017\~року до\~Договору факторингу\~№ 03042017\~від 03.04.2017\~року,\~змінено п.\~8.2\~Договору факторингу\~№ 03042017\~від 03.04.2017\~року та\~викладено його\~в наступній\~редакції:\~«8.2\~Строк цього\~Договору починає\~свій перебіг\~у момент,\~визначений у\~п.\~8.1\~цього Договору\~та закінчується\~31.12.2017\~року.\~Якщо за\~30\~(тридцять)\~календарних днів\~до закінчення\~строку дії\~Договору жодна\~із сторін\~письмово не\~повідомить іншу\~про намір\~розірвання Договору,\~Договір продовжується\~на період\~по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік.» (а.с. 33). Відповідач належним\~чином не\~виконала взяті\~на себе\~зобов`язання\~та допустила\~заборгованість за\~договором позики\~№ 2845266 від 22.08.2019 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Матеріали справи свідчать про те, що спірний договір позики укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням викладеного, суд вважає, що при укладенні спірного договору позики його сторони узгодили всі істотні умови, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між сторонами не був би укладений. Тому укладення договору позики відповідало внутрішній волі відповідача. Посилання представника\~відповідача на\~те,\~що відповідач не підписував\~договір та\~не отримував\~кошти не\~підтверджуються належними та\~допустимими доказами.\~Матеріалами справи\~підтверджено,\~що договір\~був підписаний\~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам п. 8 Договору. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку,\~що договір\~позики № 2845266\~від 22.08.2019 року відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі та укладення спірного договору в електронній формі із запропонованими умовами відповідало внутрішній волі відповідача. Висновок суду про укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19. У відзиві\~сторона відповідача\~також ставить\~під сумнів\~існування факту\~переходу до\~позивача права\~вимоги за\~спірним договором\~позики,\~оскільки Договір\~факторингу № 03042017 між ТОВ\~«ФК «Профіт\~Капітал» та TOB «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~був укладений 03.04.2017 року, а додаткова угода була укладена за два дні до закінчення строку дії факторингу. Однак, такі доводи суд не може взяти до уваги, оскільки п. 8.5 договору факторингу визначено, що договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Тобто це є правом сторін договору. Крім того, відповідач не оспорює чинність додаткової угоди до договору. Наведене свідчить\~про ту\~обставину,\~що саме\~з 21.01.2020\~року до\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~перейшло право\~вимоги за\~Договором позики\~№ 2845266\~від 22.08.2019\~року за\~Реєстром прав\~вимог № 90, тобто тоді, коли між його сторонами (TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем [PERSON] ) вже виникли та існували правовідносини з приводу договору позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статей 611, 612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведеного\~вище слідує,\~що відповідач [PERSON] \~не виконала\~взяті на\~себе зобов`язання\~за умовами\~Договору позики\~№ 2845266, укладеного 22.08.2019\~року між\~нею та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином. Згідно з\~наданими позивачем\~розрахунків заборгованість\~відповідача за\~Договором позики\~№ 2845266\~від 22.08.2019\~року становить 14781,93 грн.,\~з яких: заборгованість за\~тілом кредиту\~ 1843,58\~грн.; заборгованість за\~процентами -\~4800,00\~грн.; заборгованість за\~процентами на\~прострочену позику\~- 5000,00\~грн.; заборгованість за\~3\~%\~річних - 1123,00\~грн.; заборгованість за\~інфляційними витратами\~ 2015,35\~грн. (а.с. 24, 25). У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний доказ, стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований в жодній мірі, не надано власного контррозрахунку. Враховуючи викладене,\~позовні вимоги\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. При подачі\~позову до\~суду позивачем\~було сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~2684,00\~грн.\~(а.с. 6),\~тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги\~позивача про\~відшкодування витрат\~на професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 10000,00\~грн.,\~то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання правової допомоги №28092021-1\~від 28.09.2021\~року (а.с.\~35-41),\~додаткову угоду\~№7\~до вказаного\~договору від\~22.08.2023\~року (а.с.\~42),\~акт №19 прийому-передачі\~реєстру боржників\~(а.с.\~43), акт №1\~прийому-передачі\~наданої правової\~допомоги (а.с.\~44), наказ про\~прийом на\~роботу (а.с.\~45), копію довіреності\~(а.с.\~49), копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~(а.с. 50), платіжну інструкцію\~№266 на суму 100000,00 грн. (а.с. 46). Згідно з\~п.\~1. додаткової угоди, позивач сплачує\~на користь\~адвокатського обєднання\~«Правовий діалог»\~винагороду у\~розмірі 10000,00\~грн. (за проведення консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду). Аналогічні види наданої правової допомоги також визначені і у акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги. Представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, тому суд вважає, що ці витрати є неспівмірними. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved