Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів у розмірі частки заробітку щомісячно до повноліття дитини і зобов`язання відповідачки компенсувати позивачу витрати на утримання сина у розмірі 305 192 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони до листопада 2022 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилось двоє дітей - повнолітня [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . До березня 2023 діти проживали разом з матір`ю, однак з 05.03.2023 [PERSON] переїхав та постійно проживає разом з батьком, останнім часом в [ADDRESS] , де для сина створені належні умови проживання. Позивач не перешкоджає спілкуванню сина з матір`ю, має достатній заробіток для утримання сина, у зв`язку з чим просить визначити його місце проживання разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини просить стягнути аліменти у зазначеному вище розмірі. Крім того, зазначає, що ним понесено ряд витрат на дитину, а саме: -192650 грн оплата навчання сина в гімназії А+, харчування та підручників; -3 200 фунтів стерлінгів навчання сина у літній мовній школі; -6 500 доларів США - плата за проживання разом з сином в орендованій квартирі з березня по вересень 2023 року; -14 003, 49 грн - придбання продуктів харчування; -34 410 грн - придання абонементу до спортивної зали; -101 334,30 грн- кишенькові витрати сина за відкритою йому позивачем банківською карткою Monobank; -17 518 грн - придбання спортивної форми. Підсумувавши витрати, розділивши їх порівну, просить зобов`язати відповідачку компенсувати йому 305 192 грн. Ухвалою суду від 27.10.2023 відкрито провадження у цій справі. 11.12.2023 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити частково, визначивши аліменти у розмір 1/6 частини заробітку щомісячно, а в іншій частині позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що поки діти проживали з нею вона їх повністю утримувала і забезпечувала. Переїзд сина до батька розцінювала як тимчасове проживання. Квартира, в якій вони проживають належить сторонам в рівних частках, ремонт в квартирі і відповідні умови здійснені нею особисто. Без погодження з нею батько з сином переїхали у цю квартиру, позбавивши родину доходу, оскільки квартира здавалась в оренду. В даний час позивач перешкоджає їй у користуванні квартирою та спілкуванні з сином. Вона вважає неналежним забезпечення батьком харчування дитини, оскільки останній забагато харчується у фаст-фудах. Умови життя дитини, які забезпечені батьком не є задовільними, оскільки дитина у віці 13 років самостійно забезпечує себе харчуванням, пересувається містом на таксі, в пізній час грає в комп`ютерні ігри. Місце навчання сина віддалене від його нинішнього місця проживання, що змушує його пересуватись на таксі у військовий час та часті повітряні тривоги. Мати ж сама відвозила сина до школи, контролювала його навчальний процес, забезпечувала його харчування і інші якісні умови для його виховання і розвитку. Вважає, що батько намагається розірвати зв`язок сина з матір`ю і сестрою і сам не спілкується зі своєю донькою. Відповідачці відомо, що восени 2022 позивач проходив лікування у Центрі психотерапії, що може негативно впливати на психічне здоров`я сина і саме відповідачка може створити більш сприятливі умови виховання сина. Щодо стягнення аліментів зазначила, що на її утриманні знаходиться донька - студентка Університету «Амерікан Юніверсіті Сіті», яка навчається за контрактом, який оплачує відповідачка. Вартість навчання до 2026 року складає 20 000 доларів США, які відповідачка сплачує самостійно. Крім того, щомісячно вона несе витрати на доньку близько 50 000 грн. Позивач матеріально доньку не утримує. Щодо наявності у її власності майна і її майновий стан, відповідачка зазначила, що в даний час в провадженнях судових установ знаходяться справи щодо поділу майна подружжя і після їх вирішення можливо буде визначити її матеріальне становище. Їй невідомо, які реальні затрати на утримання сина, а люксове життя, яке забезпечує батько не відповідає принципу їх реальності і необхідності. Щодо стягнення половини понесених витрат зазначено, що законодавством не встановлено обов`язку відповідачки компенсувати їх, ці витрати не є додатковими у розумінні положень СК України, їх необхідність з нею не погоджувалась. 12.12.2023 [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій з підстав, зазначених у відзиві, просила визначити місце проживання сина [PERSON] з нею. У відзиві на зустрічну позовну заяву, відповідач зазначив, що, перебуваючи на спільному відпочинку з матір`ю, син зламав руку, про що повідомив батька. Медична допомога була надана некваліфікована і неналежна, що призвело до тривалої реабілітації. Батько слідкує за здоров`ям сина, періодично відвідує лікарів. Під час спільного відпочинку з дітьми, позивачка неодноразово залишала їх самих, не узгоджуючи це з батьком і була відсутня по кілька днів. Оскільки позивачка заблокувала зв`язок з відповідачем, то він позбавлений можливості отримувати інформацію про здоров`я дітей, умови їх проживання, тощо. Він як батько ніколи не забороняв сину спілкуватись з матір`ю, навпаки сприяв цьому, орендувавши квартиру поблизу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації 07.12.2023 мати не заперечувала щодо проживання сина з батьком і того ж дня подала зустрічний позов до суду. Докази, надані позивачкою на підтвердження витрат на сина, турбот щодо його харчування є неналежними. Місце навчання сина обиралось обома батьками ще в шлюбі. В даний час участі у утриманні сина мати не бере. Інша інформація, зазначена у відзиві і зустрічному позові є недостовірною і неправдивою. Аналогічне зазначено у відповіді на відзив за первісним позовом. Також повідомлено, що син вирішив проживати з батьком після того як матір почала проживати з іншим чоловіком. Донька, яка проживає з матір`ю вже повнолітня і працює, отримує дохід, а тому утримання від матері не потребує. Матеріальної допомоги доньці він не надає, бо і вона і колишня дружина заблокували його контакт. Вкотре вказує на придбання [PERSON] коштовного майна, наявність у неї у власності значних активів. У відповіді на відзив на зустрічний позов, представник відповідачки наголошував на правильності своїх вимог та надавав оцінку фактам щодо життя колишнього подружжя, що були озвучені в інших заявах по суті справи. У підготовчому судовому засіданні 02.05.2024 позивачем за первісним позовом збільшено позовні вимоги що стягнення витрат на утримання сина на суму 196 762,94 грн, оскільки позивачем за первісним позовом понесено витрати на лікування сина на суму 10 070 грн, витрати на навчання сина в Гімназії А + на суму 227 700 грн за період з листопада 2023 по червень 2024 і витрати по банківській карті сина на харчування, проїзд, оренду велосипеда, самоката за період з 01.10.2023 по 30.04.2024 на суму 155 757,88 грн. У судовому засіданні позивач за первісним позовом і його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, відмовивши у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача просив місце проживання сина визначити з матір`ю, а в іншому випадку зменшити розмір аліментів до 1/6 частини заробітку щомісячно. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги, зазначила, що комісія з прав дитини рекомендує суду визначити місце проживання [PERSON] з батьком. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 22.11.2022. З березня 2023 син [PERSON] проживає разом з батьком. В період з 04.03.2023 по 18.09.2023 в квартирі [ADDRESS] . А згодом в квартирі [ADDRESS] , право власності на яку належить позивачу і відповідачці в рівних частках. [PERSON] навчається в гімназії А+ ТОВ «Академія сучасної освіти», його батьком [PERSON] сплачено за його навчання у березні, квітні, травні, вересні, жовтні 2023 загалом 173 650 грн, а також 10 000 грн за харчування і 9 000 грн за придбання підручників. За літні мовні курси у період з 22.07.2023 по 05.08.2023 батьком сплачено 3 200 фунтів стерлінгів. 14.09.2023 батьком сплачено 34 410 грн ТОВ «СОК Монітор» за надання спортивно-оздоровчих послуг для [PERSON] (спортивний клуб « [INFO] »). Батьком оформлено банківську картку, витрати по якій за період з 01.03.2023 по 13.09.2023 склали 101 334,30 грн. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації 07.12.2023, комісією встановлено відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини, оскільки мати не заперечувала щодо цього, і визнала недоцільним подання висновку з цього питання. 07.12.2023 [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з нею. На засіданні Комісії 04.04.2024 повторно розглянуто питання щодо надання висновку у цій справі і за рішенням комісії рекомендовано визначити місце проживання сина [PERSON] з батьком (а.с.104.-105). Обома батьками створено умови для проживання дитини, про що свідчать Акти Служб у справах дітей та сім`ї Оболонської та Печерської районної в м.Києві державних адміністрацій, що наявні в матеріалах справи. Обидва батьки мають у власності нерухоме і рухоме майно. В судовому засіданні 08.05.2024 опитано [PERSON] , якому на момент вчинення цієї процесуальної дії виповнилось 14 років, який зазначив про те, що проживає з батьком з березня 2023 року, оскільки у матері з`явився інший чоловік і проживання з ним в одній квартирі для нього викликало особистий дискомфорт. Рішення про переїзд до батька було прийнято ним особисто, без стороннього впливу. Батько не перешкоджає зустрічам та спілкуванню з матір`ю і він спілкується з нею достатньо. Зазначив, що після розірвання шлюбу між батьками його спосіб життя змін не зазнав, він навчається у тій самій школі, відвідує той же спортивний клуб, батько забезпечує його матеріально у тому ж обсязі, що і раніше. [PERSON] висловив своє бажання проживати з батьком і надалі. Вирішуючи первісні позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини і зустрічні позовні вимоги щодо цього, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За приписами статті 161 СК України. якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. [PERSON] , досягнувши 14 років зазначив у суді, що бажає проживати з батьком. Таке рішення ним прийнято в березні 2023 і з того часу не змінювалось. При його опитуванні в суді сумнівів щодо цього рішення він не висловлював і у суду відсутні підстави вважати, що ця думка була навіяна йому кимось з батьків. Таке бажання мало категоричний характер і мало певну мотивацію щодо неможливості проживання [PERSON] разом з матір`ю та її новим чоловіком. З огляду на це, на думку суду, ні батько, ні матір не можуть бути ініціаторами вирішення питання про визначення місця проживання дитини, яка досягла 14 років. При цьому подання позовів до суду до цього моменту, не впливає на право дитини на визначення місця свого проживання на власний розсуд. З цих підстав первісні позовні вимоги в цій частині і зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки син [PERSON] з березня 2023 проживає разом з батьком і за своїм рішення продовжуватиме проживати з ним, вирішуючи первісні позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Позивачем за первісним позовом [PERSON] пред`явлено вимоги про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Представник відповідача просив зменшити цю частку до 1/6 частини заробітку (доходу), посилаючись на те, що на утриманні [PERSON] є повнолітня донька сторін, яка продовжує навчання і забезпечується самою матір`ю. Суд враховує те, що на утриманні відповідачки за первісним позовом перебуває повнолітня донька сторін, яка продовжує навчання. Інших доказів, які б дозволяли суду врахувати інші обставини при визначенні розміру аліментів суду не надано. Суд, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, позбавлений можливості витребовувати такі докази самостійно або звертати увагу сторін на не підтвердження своєї позиції доказами та якими саме. Наявність на утриманні повнолітньої доньки, припинення діяльності як фізичної особи-підприємця не вказує на те, що відповідачка позбавлена можливості сплачувати аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, тим більше про розмір такого доходу не надано жодного доказу і про необхідність отримання таких доказів стороною позивача не зазначено. Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачка є власницею декількох об`єктів нерухомого майна, рухомого майна. Отже, суд вважає, що за відсутності доказів, які спростовують можливість сплати аліментів у зазначеному розмірі, такий розмір аліментів відповідатиме критеріям необхідності та достатності для забезпечення гармонійного розвитку дитини підліткового віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ст. 191 СК України), а тому в цій справі підлягають стягненню з 18.10.2023. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду щодо стягнення в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог про зобов`язання відповідачки компенсувати 501 955,94 грн витрат, понесених позивачем на утримання сина, до яких ним включено витрати на навчання в гімназії А+, навчання у літній мовній школі; придбання продуктів харчування; придання абонементу до спортивної зали; кишенькові витрати сина за відкритою йому позивачем банківською карткою Monobank; придбання спортивної форми, оплату медичних послуг, то вирішуючи їх суд виходить з того, ці витрати можуть включатись до складу аліментних виплат та компенсуватись за їх рахунок. Покладення на відповідачку за зустрічним позовом частини плати за проживання разом з сином в орендованій квартирі з березня по вересень 2023 року, на думку суду, за наявності у власності позивача інших об`єктів житлового призначення, є неприпустимим. У зв`язку з цим, у задоволенні первісних позовних вимог в цій частині суд вважає правильним відмовити. З відповідачки за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, яка задоволена судом, у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial