Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

19.02.2024 до суду поштовими засобами зв`язку (дата відправлення відповідно до відмітки на конверті - 14.02.2024) надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/6 частин заробітку та аліменти на утримання матір дитини у розмірі 1/6 частин заробітку. Позов обґрунтовано тим, що у зареєстрованому шлюбі [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] . Наразі сторони проживають окремо, донька з домовленістю між батьками проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач не працює, тому що зайнята постійним доглядом за донькою інвалідом. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку щодо матеріального утримання її та дитини, позивач звертається до суду. Ухвалою від 06.03.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу на його прохання на його електронну адресу судом направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 19.03.2024 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини дійшов наступного висновку. У зареєстрованому шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина - донька [PERSON] /а.с.5,6/. Донька проживає разом з матір`ю, що не заперечувалось відповідачем. [PERSON] є інвалідом з дитинства, хвора на психоорганічний синдром із затримкою розвитку мовлення, гіперактивністю, окремими ознаками аутизму на фоні ознак епілептизації мозку /а.с.13-22/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів як на утримання дитини так і на своє утримання, проте утримання одним з батьків того, з ким проживає дитина, можливе до досягнення дитиною трирічного віку. Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення до суду спільна дитина сторін досягла 11-річного віку. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач є дієздатною особою та не має на своєму утриманні непрацездатних осіб, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем до суду подано заяву про визнання позову, у якій він зазначив, що позовні вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 2/6 частин усіх доходів та на утримання матері дитини у розмірі 1/6 частини усіх доходів вважає таким, що мають бути задоволені. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України, визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 вказаної статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено обставин, які суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, в частині стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у заявленому розмірі. При цьому, вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання суперечать закону, оскільки станом на день звернення до суду спільна дитина сторін досягла трирічного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (що дорівнює 2/6) частин заробітку. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка була звільнення від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн на користь держави.

Outcome: partial