Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського управління юстиції серії\~АА №\~287684 від 04.03.2005\~p. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] після смерті їхніх батьків набули у власність квартиру [ADDRESS] , яка до смерті батьків належала їм усім чотирьом. На цю квартиру як на майно їхнього батька [PERSON] постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського управління юстиції серії АА №\~287684 від 04.03.2005\~p. накладено арешт під час примусового виконання виконавчого листа №\~1-87, виданого 28.06.2000\~р. Бердичівським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] 223,83\~грн. на користь Козятинської дистанції колій. На звернення [PERSON] Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Київ) повідомив, що правові підстави для зняття цього арешту держаним виконавцем відсутні, арешт може бути знято за рішенням суду. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №\~1-87, виданого 28.06.2000\~р. Бердичівським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] 223,83\~грн. на користь Козятинської дистанції колій, відсутнє, оскаржуваний арешт порушує право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Київ) своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив, проте від нього надійшла заява від 01.05.2024\~р., у якій він зазначає, що проти позову не заперечує та просить його задовольнити (а.\~с.\~28). Судом з`ясовано, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції серії АА №\~287684 від 04.03.2005\~p., винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа №\~1-87, виданого 22.06.2000\~р. Бердичівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь Козятинської дистанції колії 223,83\~грн. (солідарно) накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а.\~с.\~20). На підставі цієї постанови 28.03.2005\~р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: тип обтяження арешт нерухомого майно, реєстраційним номер обтяження 1814340, об`єкт обтяження невизначено, все майно, адреса: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією від 30.04.2024\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~27 28). У якості однієї з підстав позову [PERSON] посилається на те, що, зокрема, вона після смерті батька - [PERSON] , фактично вступила у спадщину, так як постійно проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 01.04.1991\~р. про народження та рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2013\~р. у цивільній справі №\~274/1057/13, яке набрало законної сили (а.\~с.\~11, 15 167). [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом від 28.11.2008\~р. про смерть (а.\~с.\~13). Між тим, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази, на підставі яких Суд може встановити, обставини, які б свідчили, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем свого батька [PERSON] , та прийняла спадщину після нього у порядку статті 1268 Цивільного кодексу України, тобто як така, що постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини (на день смерті), а саме відсутні докази про місце проживання [PERSON] на день його смерті ( [INFO] ), зокрема, що він проживав за тією самою адресою, де проживала [PERSON] ( [ADDRESS] (а.\~с.\~10)). Крім того, Суд зазначає, що [PERSON] міг скласти заповіт щодо свого майна, зокрема, квартири за адресою: [ADDRESS] , на будь-яку особу, яка, в свою чергу, могла прийняти спадщину після його смерті, докази відсутності такого заповіту та будь-яких інших спадкоємців [PERSON] . [PERSON] не подала. Таким чином [PERSON] , в порушення статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, не довела, що успадкувала після смерті батька [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що оскаржуваний арешт порушує права [PERSON] . Відповідно ж до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Також Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019\~р. у справі №\~905/386/18 (провадження № 12-85гс19) міститься правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Отже, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, стягувача у виконавчому провадженні. Таким чином, зважаючи, що оскаржуваний арешт накладено у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду в інтересах Козятинської дистанції колій, а боржник [PERSON] , помер [INFO] , то відповідачем у справі має бути особа, в інтересах яких накладено арешт на майно, тобто стягувач за виконавчим провадженням Козятинська дистанція колії або її правонаступник, а не Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Київ), який є ні боржником у справі, ні особою, в інтересах якої накладено арешт, а отже, є неналежним відповідачем у цій справі. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, пред`явлення позову до не належного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , та роз`яснює, що вона має право звернутись з позовом з тих самих підстав про той самий предмет до належного відповідача.

Outcome: dismissed