Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання п`яти неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 його доходів, з передбачених ст.ст.180-182, 184 СК України підстав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2020 року, однак у фактичних шлюбних відносинах перебувають з 2007 року. У період шлюбу у них народилося п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Діти, починаючи з квітня місяця 2024 року, перебувають на її утриманні та вихованні, а відповідач має намір виїхати на заробітки за кордон, а зараз коштів на утримання дітей не надає, а тому в інтересах дітей для забезпечення їх належного утримання просить стягнути з відповідача аліменти. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10 травня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 21 травня 2024 року відповідач подав в канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З 06 липня 2020 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Із копій свідоцтв про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] відповідно, встановлено, що сторони є батьками п`ятьох дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У частині 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Станом на дату розгляду справи дітям сторін: дочці [PERSON] , [INFO] , дочці [PERSON] , [INFO] , сину [PERSON] , [INFO] , сину [PERSON] , [INFO] , дочці [PERSON] , [INFO] виповнилось 15 років, 14 років, 12 років, 10 років, 8 років відповідно. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обов`язку по утриманню дітей, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей на рівні 1/2 заробітку (доходу) відповідача таким, що відповідає потребам дітей у їх матеріальному забезпеченні згідно їх віку. Такий розмір аліментів на переконання суду на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дітей, узгоджується з положеннями ч.5 ст.183 СК України щодо розміру аліментних зобов`язань на двох дітей, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Підстав неспроможності (наявності захворювання, інших утриманців тощо) сплачувати відповідачем аліменти у такому розмірі у справі не встановлено. Доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан відповідача, суду не надано. Відповідач в силу свого віку (має 44 роки), належного стану здоров`я, оскільки протилежного в справі не доведено, має можливість працювати і заробляти кошти, щоб забезпечити утримання своїх неповнолітніх дітей в достатньому для їх гармонійному розвитку рівні. Крім цього, суд зважує і на визнання відповідачем позовних вимог. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, заявлені позивачем вимоги по своїй суті є обґрунтованими, доведеними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають повному задоволенню. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Загальна сума судового збору становить 1211,20 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як позивач - у справах про стягнення аліментів, у зв`язку із чим судовий збір підлягає стягненню із відповідача в користь держави. При цьому у зв`язку з визнанням позову з відповідача слід стягнути 50 відсотків судового збору, решту судового збору в сумі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved