Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

01.04.2024 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про скасування заборони на нерухоме\~ майно, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2464 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я., зареєстрованим в реєстрі під № 824. 10.07.2008 року на вказану земельну ділянку позивачці був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №009636. Однак слідчим Хмельницької міжрегіональної природоохоронної прокуратури здійснювалося розслідування кримінальної справи №31/0128 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України під час якого 05.08.2008 року слідчим було винесено постанову про заборону відчуження земельної ділянки, яка відповідно до державного акту про право власності на землю серії ЯД №009636 належить [PERSON] . Постановою Славутського міськрайонного суду від 26.06.2009 року обвинувачених [PERSON] та [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та кримінальну справу закрито, проте питання про скасування заборони відчуження земельної ділянки вирішено не було. Тому позивачка вимушена звернутися із даною позовною заявою до суду. Просила суд скасувати арешт об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки (державний акт серія ЯД № 009636 на право власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON] на праві приватної власності і розташована по [ADDRESS] та виключити відомості про це майно з єдиного реєстру обтяжень об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 7695312 від 06.08.2008 року). Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. 23.04.2024 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила скасувати обтяження у виді заборони відчуження земельної ділянки (державний акт серія ЯД № 009636 на право власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON] на праві приватної власності і розташована по [ADDRESS] та виключити відомості про це майно з єдиного реєстру обтяжень об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 7695312 від 06.08.2008 року). Представник Хмельницької обласної прокуратури проти позову заперечував, зазначаючи, що вказана земельна ділянка набута позивачкою незаконно, а тому не може перебувати у власності та користуванні позивачки. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я., зареєстрованого в реєстрі під № 824, [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2464 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується також державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №009636. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2023 за № 348259690, вбачається, що відповідно до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 7695312 Славутською державною нотаріальною конторою на підставі постанови 788-вих., від 05.08.2008 року Хмельницької міжрегіональної природоохоронної прокуратури, було внесено запис про обтяження - заборона, об`єкт обтяження: земельна ділянка площею 2464 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником зазначено [PERSON] . Відповідно до постанови старшого слідчого Хмельницької міжрегіональної природоохоронної прокуратури про заборону відчуження від 05.08.2008 року, яку оглянуто та досліджено судом разом із матеріалами кримінальної справи №31/0128, Славутську державну нотаріальну контору зобов`язано внести відомості в реєстр власників земельних ділянок заборону на відчуження земельної ділянки площею 0,2464 га., що знаходиться в [ADDRESS] , що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №009636 від 10.07.2008 року належить [PERSON] . Відповідно до постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2009 року обвинувачених [PERSON] та [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та кримінальну справу закрито, однак питання про скасування заборони відчуження земельної ділянки вирішено не було. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або заперечування. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним основам цивільного законодавства. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду України у справі №727/2878/19 від 30.06.2020 року, п.21.1 передбачає, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно дост. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вище вказаним Законом. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.3. ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Із доказів наданих суду, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2464 кв.м., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 0090636 від 10.07.2008 року. В ході проведення досудового розслідування в кримінальній справі, слідчим відносно вказаної земельної ділянки була застосована заборона відчуження, позивачка не була учасником вказаної кримінальної справи. В подальшому у кримінальній справі № 31/0128 постановою суду від 26.06.2009 року, обвинувачених [PERSON] та [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та кримінальну справу закрито, питання щодо скасування заборони відчуження земельної ділянки не вирішувалося. Починаючи з 26.06.2009 року ані органом місцевого самоврядування, на території якого перебувала вказана земельна ділянка, ані органами прокуратури питання щодо вилучення спірної земельної ділянки у позивачки, визнання правовстановлюючих документів на земельну ділянку недійсними не вирішувалося, а тому право власності позивачки на вказану земельну ділянку визнається державою. Наразі позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на нерухоме майно - земельну ділянку через заборону її відчуження, яка триває з 2009 року, а тому суд вважає, що є підстави для скасування вказаної заборони, оскільки провадження у кримінальній справі, в якій приймалося рішення про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, закрито, позивачка не є учасником кримінальної справи, питання про скасування заборони на відчуження земельної ділянки не вирішувалося. Проте позовна вимога про виключити відомостей про майно - земельну ділянку з Єдиного реєстру обтяжень об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 7695312 від 06.08.2008 року) не підлягає задоволенню, є неефектимним способом захисту, оскільки рішення суду про скасування заборони на відчуження земельної ділянки вже є підставою відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для скасування державної реєстрації обтяження. З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial