Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за яким просить зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) присвоїти при державній реєстрації народження дитини, що народилась [INFO] у [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №100, виданої КНП «Пологовий будинок №7» Одеської міської ради, прізвище новонародженої дитини за прізвищем матері « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн. Допустити негайне виконання рішення, посилаючись на таке. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 19 січня 2017 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 09 лютого 2024 року позивач в КНП «Пологовий будинок №7» ОМР народила хлопчика. Біологічним батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , з яким позивач на даний підтримує фактичні шлюбні відносини та бажає зареєструвати шлюб. У квітні 2024 позивач звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження, але отримала відмову. Отже, у позивача існують дійсні перешкоди у реєстрації народження її дитини, а відсутність реєстрації народження сина порушує його особисте немайнове право на ім`я. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив, в якому просив позовні вимоги [PERSON] , [INFO] , задовольнити, посилаючись на таке. Відповідачу відомо, що 09 лютого 2024 року позивач в КНП «Пологовий будинок №7» ОМР народила хлопчика. Біологічним батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , з яким позивач підтримує фактичні шлюбні відносини та бажає зареєструвати шлюб. Відповідач зазначає, що фактичні шлюбні відносини з позивачем припинені задовго до виїзду за кордон, шлюб мав лише юридичний характер, а тому дитина народжена від іншого чоловіка. Позивач зверталася до відповідача з метою отримання нотаріальної заяви та довіреності для подання спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання відповідача (колишнього чоловіка) батьком дитини. Проте, у зв`язку із віддаленістю консульських установ від місця проживання відповідача, попереднім записом на прийом, щільним графіком роботи відповідача, надати останні не вбачається можливим. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, за якою свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович подав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі. Представник третьої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Браткевич Оксана Олександрівна надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 19 січня 2017 року. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано і після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « [PERSON] ». 09 лютого 2024 року позивач [PERSON] в КНП «Пологовий будинок №7» ОМР народила хлопчика. Сторони визнають той факт, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , з яким позивач підтримує фактичні шлюбні відносини та бажає зареєструвати шлюб. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 07 грудня 2023 року, а дитина народилась [INFO] , тому для реєстрації дитини необхідно, щоб і мати і батько подали заяву з визначенням прізвища дитині. У квітні 2024 позивач звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження, але отримала відмову. В обґрунтування відмови Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що при аналізі наданим позивачем документів встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі (відмітка про розірвання шлюбу в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня, але дата набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу 08 січня 2024 року) та мають різні прізвища. Згідно правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. При різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ та засвідчується підписами обох батьків. При зверненні з цим питанням до відповідача [PERSON] отримала від нього відмову, оскільки її колишній чоловік перебуває за кордоном та відмовляється приїжджати з метою реєстрації народження не його дитини, у зв`язку із віддаленістю консульських установ від місця проживання відповідача, попереднім записом на прийом, щільним графіком роботи відповідача, надати відповідні документи не вбачається можливим. Позивачем розглядалась можливість реєстрації народження дитини в органах РАЦС, із зазначенням в актовому записі про народження батьком дитини біологічного батька - [PERSON] , [INFO] , але для такої реєстрації також потрібна заява відповідача. Як вбачається із листа Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), інших перешкод для реєстрації народження дитини позивача [PERSON] , крім визначення прізвища дитини, немає. Для вирішення питання щодо реєстрації дитини позивачу відділом РАЦС рекомендовано звернутись до суду. Отже, у позивача існують реальні перешкоди у реєстрації народження її дитини, а відсутність реєстрації народження сина порушує його особисте немайнове право на ім`я. Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік-батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитині визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. Спір між батьками щодо імені дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 147 СК України передбачено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина з моменту народження має право на ім`я та громадянство. Місце і порядок реєстрації народження дитини визначаються сімейним законодавством, реєстрацію актів цивільного стану, а підстави і порядок набуття та зміни громадянства визначаються Законом України «Про громадянство України», іншими нормативно-правовими актами. Стаття 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 свідчить, що дитина реєструється відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою-не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Пунктом 2 Глави 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 3 розділу ІІ Правил встановлено для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України. Пунктом 21 Правил передбачено, якщо батьки мають спільне прізвище, це прізвище присвоюється і дітям. У разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків, крім випадків, коли відповідно до цих Правил проведення такої реєстрації здійснюється без їх присутності. У разі присвоєння дитині подвійного прізвища батьки зазначають у заяві про державну реєстрацію народження, з якого прізвища (батька чи матері) має починатись прізвище дитини. У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчено, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України. Зважаючи на те, що відповідач перебуває за кордоном, мати й батько мають різні прізвища суд приходить до висновку, що вимоги про визначення прізвища дитини як « [PERSON] » підлягають задоволенню, оскільки визначення прізвища новонародженої дитини за прізвищем матері не буде суперечити її інтересам, не порушує прав відповідача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Разом з тим, виходячи із завдання цивільного судочинства, яке має на меті ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, принципів цивільного судочинства верховенства права, справедливості, пропорційності, діючи виключно в найкращих інтересах малолітньої дитини, яка має від народження важку хворобу та потребує якнайшвидшого лікування, та беручи до уваги дію на території України воєнного стану, суд вважає за можливе допустити його негайне виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом роз`яснюється, що повернення судового збору з Державного бюджету України здійснюється органами Казначейства у відповідності до Порядку повернення коштів, помилково або надмірну зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787. У разі\~повернення судового\~збору (крім\~помилково)\~до органу\~Казначейства платником\~(заявником)\~подається копія\~судового рішення,\~засвідчена належним\~чином. Копія судового\~рішення,\~засвідчена належним\~чином,\~подається платником\~до органу\~Казначейства разом\~з його\~заявою про\~повернення коштів\~з бюджету\~та оригіналом\~або копією\~документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved