Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, у якій просив визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [INFO] дружини [PERSON] , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці», яка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324248 від 29.12.1997 року належала [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла теща позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324248. У результаті жеребкування, затвердженого рішенням Ворвулинської сілської ради №17 від 20.11.2002 року «Про затвердження проекту поділу земельних ділянок (масивів) на земельні частки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Ворвулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та передачу земельних часток (паї) в приватну власність власникам сертифікатів» [PERSON] належали дві земельні ділянки під №373 (рілля) та №373 (пасовища). Згідно даних ДЗК ділянки отримані в результаті розподілу (жеребкування) під №373 (рілля) та №373 (пасовище) сформовані (кадастровий номер 6122082000:01:002:0138 - рілля), (кадастровий номер 6122082000:01:002:0137 - пасовище), право власності за [PERSON] не зареєстровано. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] , так як на момент смерті постійно з нею проживала. Дочка [PERSON] - дружина позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, однак не оформила своїх спадкових прав на неї відповідно до закону, оскільки [INFO] померла. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права на земельну частку (пай) позивач [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т.В., в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно. Проте, нотаріус листом №20/01-16 від 08.02.2024 року повідомила про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з ненаданням правовстановлючих документів на вищевказане майно. Через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно позивач не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач - представник Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак від селищного голови до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.04.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 10.05.1997 року, виданого Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.07.1976 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.06.2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26.06.2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26.06.2005 року складено відповідний актовий запис №372. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2019 року [PERSON] померла [INFO] у віці 62 років, про що 09.03.2019 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області складено відповідний актовий запис №582. Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 20.11.2023 року №410, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1950 року до дня смерті. На час смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебувала. На момент смерті разом зі спадкодавицею проживала: [PERSON] , [INFO] . Арешт і заборона на нерухоме майно, що належало [PERSON] відсутні. За наявними відомостями в Товстенській селищній раді Чортківського району Тернопілської області [PERSON] заповіту не складалося. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 11.12.2023 року Д-351/0-377/6-23, [PERSON] на підставі розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації від 08.10.1997 року №436 видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ТР №0324248, про що зроблено запис за №28393, як члену селянської спілки «Ворвулинці». Відповідно до інфоримації, зазначеної у проекті поділу земельних ділянок (масивів) на земельні частки (паї), власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай) с.Ворвулинці на території Ворвулинської сілської ради Заліщицького району Тернопільської області, заміна сертифікатів на право на земельну частку пай проводилась на земельні ділянки у складі двох угідь саме ріллі та пасовища. У результаті жеребкування, затвердженого рішенням Ворвулинської сільської ради №17 від 20.11.2002 року «Про затвердження Проекту поділу земельних ділянок (масивів) на земельні частки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Ворвулинської сілської ради Заліщицького району Тернопілської області та передачу земельних ділянок часток (паїв) в приватну власність власникам сертифікатів», [PERSON] належать земельні ділянки під №373 (рілля) та №373 (пасовище), сформовані (кадастровий номер 6122082000:01:002:0138) - рілля, (кадастровий номер 6122082000:01:002:0137) - пасовище. Право власності не зареєстровано. Відповідно до витягу №НВ-9937562592024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 22.04.2024 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 6122082000:01:002:0138, становить 70332 гривні 94 копійки. Відповідно до витягу №НВ-9937563002024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 22.04.2024 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 6122082000:01:002:0137, становить 1723 гривні 53 копійки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно: право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці», яка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324248 від 29.12.1997 року належала [PERSON] . Згідно копії спадкової справи №3/2019, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини [PERSON] , у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, а тому має право на спадкування майна після смерті [PERSON] . Згідно з оголошенням у газеті «Голос Народу» № 10 (8975) від 06.03.2024 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324248, виданий на прізвище [PERSON] , втрачений. Листом приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Нагорної Т.В. №20/01-16 від 08.02.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду, відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні його спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , представник відповідача - Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області позовні вимоги визнав у повному обсязі, відтак [PERSON] має право на спадкування майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved