Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди позивачці у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 1.9800 га, кадастровий номер 4620987600:24:000:0011 шляхом повернення вказаної земельної ділянки від ТОВ «СГП «Львівське» та скасувати рішення державного реєстратора Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Лотоцької О.Я. № 65708471 від 08.12.2022 про державну реєстрацію\~права оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ «СГП «Львівське». Позов мотивований тим, що 10.04.2023 між [PERSON] та позивачкою укладено договір дарування вищевказаної земельної ділянки, цього ж дня позивачка дізналася про наявність в державному реєстрі інформації про договір оренди цієї земельної ділянки. Між тим ні позивачка, ні попередній власник [PERSON] не укладали з відповідачем жодних договорів, відтак такий є неукладеним. У зв`язку з тим, що рішенням державного реєстратора Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Лотоцької О.Я. № 65708471 від 08.12.2022 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «СГП «Львівське» на земельну ділянку з кадастровим номером 4620987600:24:000:0011 є похідною вимогою та той факт, що договір оренди земельної ділянки не був укладений між сторонами, тому підлягає скасуванню рішення державного реєстратора. Згідно поданого представником відповідача 10.10.2023 відзиву на позов заперечують проти задоволення позову з наступних підстав. Станом на дату укладення спірного правочину засновником ТОВ «СГП «Львівське» та ТОВ «Агротучапи» був [PERSON] . Належна на той час [PERSON] спірна земельна ділянка була в оренді ТОВ «Агротучапи» з 15.07.2009 і до 10.03.2030. З метою оптимізації виробничих процесів, укруплення земельного фонду тодішнім засновником було прийнято рішення про переукладення договорів оренди земельних ділянок з ТОВ «Агротучапи» на ТОВ «СГП «Львівське». Тому в процесі виплати орендної плати старшим інженером-землевпорядником ТОВ «СГП «Львівське» [PERSON] було переукладено такі договори, в тому числі і з [PERSON] . В підтвердження переукладення договорів [PERSON] було надано [PERSON] копію державного акту на право приватної власності на належну їй земельну ділянку. Просить відмовити у задоволенні позову. 08.05.2024 представник позивачки уточнив позовні вимоги, в подальшому просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером 4620987600:24:000:0011 площею 1.9800 га, яка розташована за адресою: Львівська область Львівський (до зміни Городоцький) район територія Родатицької сільської ради (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2052281346209) шляхом повернення вказаної земельної ділянки від ТОВ «СГП «Львівське» (код ЄДРПОУ 41818548), право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також скасувати рішення державного реєстратора Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Лотоцької О.Я. № 65708471 від 08.12.2022 про державну реєстрацію\~права оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ «СГП «Львівське». Представник позивачки - адвокат Яциник В.В., в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що вимоги до письмової форми правочину передбачені у ст.207 ЦК України, такі дотримані не були при укладенні спірного договору. Відсутність у письмовому договорі підпису є фактично відсутністю волевиявлення на укладення такого, тому договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та відповідачем є неукладеним. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов. Додатково вказав, що [PERSON] отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою, однак така інформація на жаль не збереглася. Третя особа [PERSON] , в судове засіданні не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює старшим судовим експертом Відділу інформаційно-технічного забезпечення Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На виконання вимог Інструкції про порядок призначення та проведення експертиз у її висновку зазначені усі необхідні дані, про надходження в розпорядження експерта усіх матеріалів справи зазначено у вступній частині висновку. Про відповідність таких документів свідчить її запис, що цілісність упаковки непорушена. З приводу застосовуваних нею методик вказала, що методики 1.1.12,\~1.1.16\~та 1.1.04\~згідно Реєстру\~методик проведення\~судових експертиз\~дійсно припинили\~застосовувати,\~однак такі\~використовуються усіма\~експертами в\~якості додаткової\~літератури,\~поза тим\~методика 1.1.53\~фактично включила\~в себе\~усі вище\~наведені методики.\~Зазначення у\~відповіді на\~запитання суду\~фрази підпис,\~замість викладеного\~у запитанні\~підпис/рукописний\~текст зумовлено\~тим,\~що в\~даній графі\~договору міститься\~лише запис\~«Залужець»,\~що є\~рукописним підписом\~особи,\~інших записів\~чи підписів\~у даній\~графі немає. Висновок почеркознавчої\~експертизи підтримує,\~а зауваження\~представника відповідача\~вважає такими,\~що не\~можуть вплинути\~на повноту\~та обєктивність\~такого висновку. Заслухавши пояснення представників сторін, експерта, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 10.04.2023 між [PERSON] та позивачкою [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, на підставі якого позивачка стала одноосібним власником земельної ділянки площею 1.9800 га на території Родатицької сільської ради Львівського району Львівської області, кадастровий номер 4620987600:24:000:0011 (а.с.11-13). Вказаний факт підтверджується також копією Витягу з Державного реєстру речових прав № 328666085 від 10.04.2023 (а.с.14). В Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено також запис про інше речове право на цю земельну ділянку право оренди на підставі договору оренди б/н від 03.11.2022, орендар ТОВ «СГП «Львівське», код ЄДРПОУ 41818548, орендодавець [PERSON] , підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65708471 від 08.12.2022 державного реєстратора Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Лотоцької О.Я. (а.с.15). Згідно договору оренди землі б/н від 03.11.2022 орендодавець [PERSON] передала, а орендар ТзОВ «СГП «Львівське» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4620987600:24:000:0011 площею 1.9802 га на території Городоцької міської ради Львівської області. В даному договорі в графі «орендодавець» міститься підпис від імені [PERSON] (а.с.19-22). Згідно висновку експерта № 5443 від 19.03.2024 підпис від імені [PERSON] у розділі «реквізити сторін» графі «Орендодавець» у договорі оренди землі б/н, укладеного 03.11.2022 між [PERSON] та ТзОВ «СГП «Львівське» на право користування земельною ділянкою кадастровий номер 46209887600:24:000:0011 площею 1.9802 га виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.109-117). Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.2, 3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження\~№ 14-499цс19). У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. При цьому не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача в тій частині, що договір фактично виконувався, так як [PERSON] отримувала орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. Згідно листа-відповіді ГУ ДПС у Київській області від 08.12.2023 податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за звітний (податковий) період IV квартал 2022 ТОВ «Агротучапи» подано до ГУ ДПС у Київській області 09.02.2023. Інформація про суми нарахованого (сплаченого) доходу за жовтень-грудень 2022 на користь [PERSON] в поданому розрахунку відсутня (а.с.102). Також представником позивачки заявлена вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди землі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 17 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як встановлено судом, оспорюваний договір оренди землі від 03.11.2022 зареєстрований 05.12.2022, право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Лотоцькою О.Я. 08.12.2022 номер запису 65708471, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 10.04.2023. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом супроводжується внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником земельної ділянки із кадастровим номером 4620987600:24:000:0011 на час подання позову є [PERSON] , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав № 328666085 від 10.04.2023. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом із тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження\~належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою. У постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що реєстрація неукладеного сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за орендарем на вказану земельну ділянку, коли договір оренди орендодавець фактично не підписувала (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону. За таких обставин, реєстрація права оренди відповідача ТОВ «СГП «Львівське» на підставі неукладеного договору оренди землі не відповідає вимогам закону. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Вказана судова практика є сталою, що підтверджується постановами Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 543/253/16-ц (провадження № 61-18491св20), від 03 листопада 2021 року у справі\~№ 125/2053/18 (провадження № 61-18916св20), від 01 грудня 2021 року у справі № 656/239/18 (провадження № 61-1429св21). На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію оренди земельної ділянки, що належить позивачці. У статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду\~від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року\~у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, провадження № 61-13586 св 20. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги та скасування оспорюваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких згідно ст.133 ЦПК України відносять і витрати, пов`язані із проведенням експертиз, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. З огляду на наведене з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] судові витрати з оплати судового збору та витрат, повязаних із проведенням експертизи.

Outcome: approved