Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Заявник звернулася\~до Бродівського\~районного суду\~Львівської області\~з заявою\~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~більше п`яти\~років зі\~спадкодавцем,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що [INFO] помер\~її дядько\~ [PERSON] .\~Після смерті останнього залишилося спадкове майно, зокрема об`єкт нерухомості:земельна частка (пай) у розмірі 2.60 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Заявник вказує,\~що вона проживала більше п`яти років, однією сім`єю з [PERSON] , з 1993 року до дня його смерті, в [ADDRESS] . Родичів у [PERSON] не має, він не був одружений, дітей у нього не було, його брат (батько заявниці) помер, вона є єдиним спадкоємцем і має намір успадкувати майно після смерті [PERSON] . Заявник стверджує, що звернувшись до нотаріуса з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , їй в усній формі було відмовлено, оскільки відсутні докази проживання заявника та спадкодавця постійно однією сім`єю. Заявник мотивує, що встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, необхідно її для оформлення прав на спадкове майно. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 18.04.2024 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду. Заявник судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить суд задовольнити останні, слухання справи проводити у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять слухання справи проводити у їх відсутності, підтвердили факт, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із спадкодавцем: [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: із 1993 року по 07 серпня 1999 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до\~ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами у справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 2024 року (а.с. 9). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у розмірі 2.60 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується відповідним сертифікатом серії РН № 463387 від 22 березня 2024 року та Витягом із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 10,11). Відповідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 29 лютого 1968 року, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження батька заявника серії [NUMBER] від 03 червня 1960 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] № 00044154829 від 21 березня 2024 року їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13,14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 23 травня 1997 року, після реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області № 30 від 25 березня 2024 року [PERSON] , до моменту своєї смерті, проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт у виконкомі не посвідчувався. На день смерті спадкодавця [PERSON] у житловому будинку де проживав померлий зареєстрованих осіб не було (а.с. 17). Відповідно довідки Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області № 31 від 25 березня 2024 року, [PERSON] дійсно поховала за свій рахунок [PERSON] , який помер [INFO] . Проживали разом з 1993 року без реєстрації до дня смерті, вели спільний побут та господарство за адресою [ADDRESS] , на даний час [PERSON] опікується могилою померлого [PERSON] (а.с. 18). За правилами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року (єдиний унікальний номер справи: 644/6274/16-ц) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Задля встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Із доказів у справі вбачається, що спадкодавець: [PERSON] , який помер07серпня [INFO] , до моменту смерті спадкодавця, проживав разом зі [PERSON] . Остання здійснювала догляд за [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до переконання, [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а отже проживали однією сім`єю. Оскільки, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем має значення для створення заявником умов для реалізації власних спадкових прав і спору про право, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, не виникло, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved