Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача [PERSON] адвоката Ільків Галини Михайлівни до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача: 18.03.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Ільків Галина Михайлівна звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовну заяву обґрунтовує тим, що в період з 11.06.2005 року по 23.10.2017 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2017 року, суд вирішив стягувати з відповідача [PERSON] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. 22.02.2024 року син позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , [INFO] став повнолітнім. Відповідач [PERSON] продовжує сплачувати аліменти на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2017 року в користь позивача [PERSON] лише на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення донькою повноліття. Стягуваний з відповідача [PERSON] розмір аліментів на їх доньку не відповідає навіть мінімальному встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, істотно зростає індекс споживчих цін, збільшуються матеріальні витрати на неповнолітню дитину стосовно її належного забезпечення. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду від 23.10.2017 року у справі №461/6773/17 про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідачем відзив не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 11.06.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, проте за участі її представника - адвоката Ільків Галини Михайлівни. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. 11.06.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Ільків Галини Михайлівни, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі її довірителя - позивача [PERSON] . Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні на 22.04.2024 року. 22.04.2024 року судове засідання відкладено до 11.06.2024 року. В наступне судове засідання, призначене на 11.06.2024 року: позивач [PERSON] - не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. представник позивача [PERSON] адвокат Ільків Галина Михайлівна - не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. відповідач [PERSON] - не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: 23.10.2017 року рішенням Галицького районного суду м. Львова за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей позовні вимоги задоволено. 23.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією Рішення Галицького районного суду м. Львова. За час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Встановлені судом факти відповідають сімейним правовідносинам, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 7, 141, 150, 180-184, 191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Вивчивши наявні в позовній заяві матеріали, у їх сукупності та кожен окремо з урахуванням позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вищевказаних правових норм законодавства слідує, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька є підставною. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яку позивач вважає за необхідне стягувати як аліменти на дитину, необхідно зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. При визначенні частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд вважає за необхідне врахувати стан здоров`я дитини, яка часто хворіє, додаткові витрати матері на дитину, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище (відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату); відсутність даних про: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладених позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, та позовні вимоги задоволенні, то він має бути стягнутий із відповідача у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 коп. в дохід держави. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved