Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом та доводів позивача за первісним позовом Позивач [PERSON] в особі представника\~адвоката Маринушкіна А.Г. звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести додаткову інформацію щодо [PERSON] , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №007-20555-270215 від 27.02.2015 у розмірі 200000,00 гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~заявник зазначив,\~що 27.02.2015\~між [PERSON] \~(далі\~-\~вкладник/позивач)\~та Публічним\~акціонерним товариством\~«Дельта Банк»\~було укладено\~договір банківського\~вкладу (депозиту)\~«Найкращий від\~Миколая» у\~гривнях №\~007-20555-270215,\~відповідно до\~умов якого\~банк зобов`язується\~відкрити вкладний\~депозитний)\~рахунок №\~26354113053247. Відповідно до\~додаткової угоди\~№1,\~укладеної до\~договору №007-20555-270215\~від 27.02.2015,\~сторони домовились\~про те,\~що зарахування\~вкладу на\~рахунок здійснюється\~з власного\~поточного вкладного\~(депозитного)\~рахунку вкладника,\~відкритого в\~банку,\~або шляхом\~перерахування з\~відкритого в\~банку поточного\~рахунку іншої\~фізичної особи\~-\~резидента,\~або готівкою\~через касу\~банка в\~день укладення\~договору. На виконання\~умов договору\~№007-20555-270215\~від 27.02.2015\~разом із\~додатковою угодою,\~фізичною особою\~ [PERSON] перераховано\~на рахунок\~позивача 200\~000\~грн. Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду нарахування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Рішенням від 03.08.2015 №147 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664, прийнято рішення від 02.10.2015 №181, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Кадирова Владислава Володимировича. Зазначив, що на час введення в банк тимчасової адміністрації (визнання банку неплатоспроможним) - 03 березня 2015 року, позивач на поточному рахунку в банку мав грошові кошти, які згідно з частиною 1 статті 26, пункту 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000 гривень та підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок коштів Фонду. Посилався, що законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок, відповідно до якого вкладнику відшкодовується гарантована сума коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру. На думку позивача, якщо він є вкладником ПАТ «Дельта Банк» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то його вимоги мають бути включені до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми. Посилався, що з моменту отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Уповноважена особа була зобов`язана сформувати повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього позивача як вкладника ПАТ «Дельта Банк», та визначити суми, що підлягають відшкодування. Таким чином, як на це посилався позивач, законодавчо передбаченим способом відновлення його порушеного права на відшкодування коштів за вкладом є зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації стосовно позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми. Рух справи Московський районний суд м. Харкова у складі судді Афанасьєва В.О. ухвалою від 07 червня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії закрив. Харківський апеляційний суд постановою від 22 серпня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року залишив без змін. Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 04 жовтня 2023 року касаційну скаргу [PERSON] , яка підписана представником [PERSON] , - задовольнив. Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 07 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року скасував і передав справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Верховний Суд, скасовуючи ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року виснував, що «непослідовність національних судів створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист. Тому робить висновок, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №243/5078/17, від 12 грудня 2018 року у справі №761/12676/17». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2024 року справа за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії розподілена судді Семеновій Я.Ю. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 20 жовтня 2023 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії. Ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 20 березня 2024 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Марінушкіна А.С. про проведення судового засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії в режимі відеоконференції, яка надійшла на електронну поштову адресу суду повернув заявнику без розгляду. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 травня 2024 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Марінушкіна А.С. про проведення судового засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії в режимі відеоконференції, - задовольнив. Аргументи учасників справи Від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі представника Шутова О.О., який діє на підставі довіреності, через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В обґрунтування обраної позиції посилався, що,\~на його\~думку,\~при зверненні\~до суду\~з даним\~позовом позивачем\~пропущені строки\~позовної давності\~звернення з\~даними вимогами\~до Фонду,\~що є\~окремою підставою\~для відмови\~у позові.\~Крім того,\~на переконання\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб,\~позивачем у\~зв`язку з\~несплатою судового\~збору порушено\~(недотримано)\~визначену процесуальним\~законом дисципліну\~звернення з\~позовною заявою,\~що є\~підставою для\~залишення позову\~без розгляду.\~Зазначив,\~що обґрунтовуючи\~підстави звернення\~з даним\~позовом в\~частині територіальної\~підсудності та\~сплати судового\~збору,\~позивач посилався\~на висновки\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~викладені у\~постанові від\~21.03.2018\~по справі\~№761/24881/16-ц,\~у відповідності\~з якими\~вкладник (споживач\~фінансових послуг),\~звертаючись до\~суду з\~позовом до\~банку (виконавця\~фінансових послуг)\~за захистом\~своїх порушених\~прав,\~зокрема,\~у зв`язку\~з неналежним\~виконанням договору\~банківського вкладу,\~звільняється від\~сплати судового\~збору на\~підставі частини\~третьої статті\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів».\~Однак,\~як про\~це зазначає\~представник відповідача,\~предмет,\~обставини,\~сторони та\~правовідносини у\~вказаній справі\~№761/24881/16-ц\~є не\~релевантними цивільній\~справі №643/3244/23,\~оскільки у\~ній відповідачем\~визначено не\~банк,\~а Фонд\~гарантування вкладів\~фізичних осіб,\~який не\~є виконавцем\~фінансових послуг,\~а предметом\~є не\~вимоги про\~стягнення інфляційних\~втрат,\~3\~%\~річних та\~відшкодування моральної\~шкоди,\~а вимоги\~про щодо\~права фізичної\~особи на\~відшкодування за\~вкладом за\~рахунок коштів\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних,\~що,\~на думку\~представника відповідача,\~суттєво відрізняє\~дві ці\~справи і,\~в свою\~чергу,\~підтверджується висновками\~Великої Палати\~Верховного Суду\~у справі\~№160/15864/20.\~Посилався,\~що Фонд\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~не є\~фінансовою установою,\~яка надає\~фінансові послуги,\~а відтак\~на фізичних\~осіб \~вкладників не\~поширюється дія\~ч.\~3\~ст.\~22\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів»,\~відповідно до\~якої споживачі\~звільняються від\~сплати судового\~збору за\~позовами,\~що пов`язані\~з порушенням\~їх прав.\~У зв`язку\~з цим,\~на думку\~представника відповідача,\~на підставі\~п.\~8\~ч.\~1\~ст.\~257\~ЦПК України\~позовна заява\~ [PERSON] \~у даній\~цивільній справі\~має бути\~залишена без\~розгляду. Зазначив, що позивач ще у червні липні 2016 року був обізнаний про можливість реалізації свого права на судовий захист шляхом звернення з відповідним позовом (у тому числі й до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) в межах строків позовної давності (до липня 2019 року) до суду належної юрисдикції. Проте, з позовними вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] звернувся лише у квітні 2023 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності на чотири роки. З огляду на викладене, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України. Крім того, зазначив, у АТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду були відсутні підстави для подачі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами, оскільки договір банківського вкладу №007-20555-270215 від 27.02.2015, з урахуванням положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визнано нікчемним. Станом на момент розгляду цивільної справи нікчемність правочину в судовому порядку не спростована. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захисті прав споживачів фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії у повному обсязі. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач [PERSON] та його представник адвокат Марінушкін А.Г. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Марінушкіна А.Г. надійшла заява, в якій представник позивача зазначає про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника, у поданій заяві просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги обставини того, що позивач, представник позивача та представник відповідача належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, про що при матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного документа в електронному вигляді в електронний кабінет представника позивача - [PERSON] та представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ураховуючи надходження від представника позивача на адресу суду заяви про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності вказаних учасників справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 27 лютого 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №007-20555-270215, відповідно до умов якого банк зобов`язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок №26354113053247 (а.с. 7). На виконання умов договору №007-20555-270215 від 27.02.2015 фізичною особою [PERSON] - резидентом ПАТ «Дельта Банк» перераховано на рахунок [PERSON] 200 000 грн. Факт внесення грошових коштів на рахунок № [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням №46593145 від 27 лютого 2015 року на суму 200 000,00 грн (а.с. 8). Судом установлено, що постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду нарахування вкладів фізичних особі на тимчасову адміністрацію в публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року №71 та від 03 серпня 2015 року №147 було продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». 21 жовтня 2015 року позивач [PERSON] надіслав на ім`я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» заяву про включення відомостей про [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду коштів у розмірі 200 00,00 гривень, яка 09 листопада 2015 року отримана під розписку уповноваженою особою ФГВФО, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №61052 3132097 0 (а.с. 10-11). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 26, ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. За правилами ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах. З аналізу викладених норм убачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Повноваження уповноваженої особи Фонду унормовані ст. 37 вказаного вище Закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону №4452-VI). Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Як це унормовано положеннями ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону, як це унормовано положеннями ч. 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з п. 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (Положення №14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Правилами п. 6 розділу ІІІ Положення закріплено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Як це унормовано вимогами п 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Відтак, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Як на це посилається у відзиві на позовну заяву представник відповідача, наказом Уповноваженої особи від 16 вересня 2015 року №813 застосовано наслідки нікчемності до договору №007-20555-270215 від 27 лютого 2015 року. За змістом ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. За правилами ч. 3 ст. 38 вказаного вище Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Як на це посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, на виконання вимог ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» АТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду повідомленням №8821/1411 від 23 вересня 2015 року повідомило позивача про нікчемність правочину, а саме договору банківського вкладу (депозиту) №007-20555-270215 від 27 лютого 2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Наслідки нікчемності до зазначених вище операцій (транзакцій) були застосовані на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позаяк операції по перерахуванню юридичними особами та ФОП, що є одночасно кредиторами Банку, коштів на поточні (карткові) рахунки фізичних осіб, а також операції по подальшому перерахуванню коштів з рахунків отримувачів на власні депозитні рахунки, або на рахунки третіх осіб, надають кредиторам - юридичним особам та ФОП переваги перед іншими кредиторами. З цього приводу суд зауважує, що питання гарантування виплати відшкодування за договором банківського вкладу це гарантований Законом обов`язок держави. До того ж на час переказу коштів від [PERSON] до позивача в ПАТ «Дельта Банк» не виникло сумнів щодо правомірності здійснення зазначених переказів. Визнаючи зазначені вище операції (транзакції) нікчемними, Уповноважена особа посилається на незаконність зарахування вкладу на рахунки позивачів шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи. Однак, вказані доводи є необґрунтованими, позаяк ані вимоги Закону України «Про банки та банківську діяльність» ані інші нормативно-правові акти не містять норм, що забороняють вчинення вказаних вище дій. Загальне поняття нікчемності правочинів унормовано положеннями ст. 228 ЦК України, згідно з вимогами частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наведене вище означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Водночас, як це випливає зі змісту наведених вище норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком установити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, позаяк воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу. Крім того, що стосується посилань представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що з фактичних обставин, встановлених за результатами розгляду справи №820/11829/15 слідує, що наказом Уповноваженої особи від 16.09.2015 №813 застосовано наслідки нікчемності по Договору №007-20555-270215 від 17.02.2015, то суд зважає на те, що такого наказу Уповноваженої особи від 16.09.2015 №813 матеріали справи не містять. Між тим, посилання представника відповідача на те, що такі фактичні обставини встановлені за результатами розгляду справи №820/11829/15 є необґрунтованими, позаяк правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України унормовано, що не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили. Водночас, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, прийнята у справі №820/11829/15, була скасована ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року, а відтак, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, прийнята у справі №820/11829/15, не набрала законної сили, а тому посилання представника відповідача на фактичні обставини, встановлені судом у вказаній постанові в розумінні вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не є обставинами, які не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи. Крім зазначеного суд зважає на те, що рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом, прийнятим особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10 серпня 2020 року, прийнятій у справі №816/822/17, провадження №К/9901/44988/18. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази реальності правочинів. Матеріали справи містять платіжне доручення №46593145 від 27 лютого 2015 року, яким знаходить своє підтвердження факт внесення на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 200 000 гривень, а відтак позивач є вкладником банку. Законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок, відповідно до якого вкладнику відшкодовується гарантована суми коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру. Беручи до уваги обставину того, що [PERSON] є вкладником ПАТ «Дельта Банк» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то його вимоги мають бути включені до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми. Ураховуючи наведене вище, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються пред`явлені ним вимоги, а відповідачем не доведено наявності правових підстав для невключення позивача до списку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому такі дії Уповноваженої особи суперечать приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Відтак, відновлення порушеного права [PERSON] на відшкодування коштів за вкладом можливе шляхом зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо [PERSON] як вкладника, який має право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми. Водночас, суд зважає на те, що дану справу суд вирішує у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим ураховує останні за часом висновки щодо застосування норм права Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду, викладені в постановах від 24.11.2021 року в справі № 640/16444/19 та від 24.02.2021 року в справі 758/10554/16-ц. Так, у постанові від 24.02.2021, прийнятій по справі №758/10554/16-ц, Верховний Суд зазначив, що Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону). Отже, уповноважена особа ФГВФО здійснює повноваження тимчасового адміністратора (керівника) банку, який ліквідується, і не є самостійним суб`єктом у відносинах, стороною у яких виступає банк. У свою чергу, в постанові Верховного Суду від 24.11.2021, прийнятій по справі №640/16444/19 також зазначено, що аналіз норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про те, що уповноважена особа Фонду за рішенням останнього виконує повноваження органу управління банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників. Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, то вона як самостійна особа не може бути стороною у справі. З огляду на те, що уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності. Суди попередніх інстанцій не врахували, що у цій справі позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку не є належними відповідачами у розумінні вимог цивільного судочинства у вказаній категорії справ. З огляду на вказані вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, належним відповідачем у даній справі є не Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. За правилами ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути юридичні особи, а також держава. За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй всіх або частини повноважень Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, як це закріплено вимогами п. 1 ч. 2 ст. 37 вказаного вище Закону. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. За правилами ч. 3 ст. 37 вказаного вище Закону, уповноважена особа діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури\~виведення неплатоспроможного\~банку з\~ринку (ч. 8 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Оскільки уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі може виступати представником Фонду та не має самостійної процесуальної дієздатності. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується доводів, викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, то суд керується таким. Слід зазначити, що позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України). Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками: 1) має юридичний склад; 2) позначає сплив строку; 3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову); 4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи; 5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом; 6) застосовується лише за ініціативою сторони спору. Застосування позовної давності (в розумінні\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та практики Європейського Суду з прав людини) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність. Цивільне законодавство України передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1\~статті 261 Цивільного кодексу України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як убачається зі змісту відзиву на позовну заяву, представник відповідача посилається, що позивач ще у червні-липні 2016 року був обізнаний щодо можливості реалізації свого права на судовий захист шляхом звернення з відповідним позовом (у тому числі й до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) в межах строків позовної давності (до липня 2019 року) до суду належної юрисдикції. Проте, з позовними вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] звернувся лише у квітні 2023 року, тобто, як на думку представника відповідача, з пропуском загального строку позовної давності на 4 роки. У свою чергу, суд не погоджується з такими умовиводами представника відповідача з огляду на таке. З пред`явленого позивачем позову убачається, що між сторонами виник спір щодо включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» та виплати йому коштів за договором банківського вкладу, що не перевищують граничну суму відшкодування. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року по справі №820/11829/15 скасовано. Прийнято ухвалу, якою провадження у справі за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрито з підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року провадження у справі №953/3808/20 за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії закрито з підстав того, що дана справа не підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції адміністративних судів. Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року скасовано, справу направлено до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2022 року в справі №953/3808/20 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії з підстав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Згідно з відомостями Єдиного реєстру судових рішень, повне судове рішення було направлено Московським районним судом м. Харкова до Єдиного реєстру судових рішень 22 листопада 2022 року. 25 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з даним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії. За вказаних обставин позивачу з 2016 року через непослідовність національних судів створено перешкоди у реалізації права на судовий захист, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 04 жовтня 2023 року, скасовуючи ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, зобов`язання вчинити дії, та скеровуючи дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для відмови [PERSON] у задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а доводи представника відповідача у цій частині суд вважає необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved