Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вказав, що відповідно до наказу №29-к від 15.04.2021 він був призначений на посаду інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій в ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області. 15.11.2023 відповідачем було винесено наказ №99-П щодо скорочення чисельності та штату працівників, з якими позивач не був ознайомлений, знає про його існування лише з попередження про звільнення. 22.11.2023 першим заступником директора [PERSON] було складено «Попередження про скорочення посали та заплановане вивільнення [PERSON] провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій». На думку позивача заступник директора не є уповноваженою особою щодо повідомлень про звільнення у зв`язку із скороченням штату. Крім того, [PERSON] відмовився від підпису щодо отримання попередження про скорочення посади, оскільки йому усно відмовили в наданні на ознайомлення наказу від 15.11.2023 №99-П. [PERSON] 21.11.2023 звернувся до відповідача письмово із заявою про надання копії наказу від 15.11.2023 №99-П щодо скорочення чисельності та штату працівників та копії штатного розпису. Копії документів у відповідь не отримав. 23.01.2024 позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України (наказ №6-К від 22.01.2024). Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки відповідач формально підійшов до обов`язку працевлаштування позивача, попередження про скорочення посади та наступне звільнення містить інформацію про відсутність вакантних посад, які можна запропонувати позивачу. Відповідач знехтував своїм обов?язком з надання пропозицій щодо іншої роботи, а враховуючи, що позивачу було відмовлено у наданні шатного розпису та наказу про скорочення штату, виникає цілком обгрунтований сумнів, щодо законності дій відповідача. Додатково зазначив, що директор ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» - Б.Бабій 28.11.2023\~року виніс наказ про щорічну основну відпустку терміном 29 календарних днів з 29.11.2023\~по 27.12.2023\~включно всупереч графіку відпусток, який був складений та затверджений ще на початку\~2023 року. Позич позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Весь період перебування в трудових відносинах із ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» сумлінно та доброчесно виконував покладені на нього службові обов?язки. Просив позов задовольнити: визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення №6-К від 22.01.2024, поновити позивача на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15\~000 гривень. \~Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа 01.03.2024 року надійшла в провадження судді Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2024 [PERSON] звільнено з посади судді, у зв`язку з відставкою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Троян Т.Є. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 19.04.2024 \~справу прийнято до провадження, призначено дату судового засідання. 27.03.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та не піддягають задоволенню. Рішення про скорочення чисельності працівників було прийнято директором підприємства у зв`язку з недостатнім фінансуванням та відсутністю реальних можливостей виплати заробітної плати. Відповідно до п.7.3 посадової інструкції першого заступника директора, він виконує обов`язки директора у випадку його відсутності, наказом від 25.04.202 №19-П першому заступнику директора [PERSON] надано право першого підпису юридичних і фінансових документів, а тому вважає доводи позивача в цій частині надуманими та необґрунтованими. 21.11.2023\~завідувачем сектору кадрової роботи та документообігу [PERSON] було повідомлено позивача про скорочення чисельності та штату працівників підприємства та наступне звільнення з посади провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій на підставі п.1 статті 40 КпП України, яке відбудеться 23 січня\~2024\~року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. На пропозицію [PERSON] підписати попередження про скорочення чисельності та штату працівників Підприємства та наступне звільнення з посади, позивач відмовився, про що було складено акт від 21.11.2023. Відповідачем було виконано обов`язок щодо повідомлення позивача про наступне вивільнення за два місяці до запланованої дати. Для переведення робота має відповідати професії чи спеціальності працівника, а у разі відсутності такої роботи допускається пропозиція нижчої за рівнем кваліфікації посада. Відповідачем було проведено оцінку кваліфікації позивача на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу освіти, інформації про підвищення кваліфікації, продуктивності праці, за результатами якого прийнято відповідне рішення. Посад, аналогічних чи прирівняних до займаної позивачем, у штаті відповідача не було, а вакантні посади не могли бути запропоновані у зв`язку з відсутністю у позивача необхідної освіти та досвіду роботи. Враховуючи, що відповідно до штатного розпису, затвердженого наказом від 15.11.2023\~№99-П скорочувалось 5 посад провідних інженерів технічного нагляду відділу якості технічного контролю та нових технологій, провівши об?єктивний аналіз кваліфікації та продуктивності праці інженерів, було надано перевагу для залишення на посаді більш кваліфікованим працівникам, які мали вищу продуктивність праці та показники у роботі. Тобто, відповідачем було проведено оцінку кваліфікації позивача на підставі всебічного, повного та об?єктивного аналізу освіти, інформації про підвищення кваліфікації, продуктивності праці, за результатами якого прийнято відповідне рішення. Посад, аналогічних чи прирівняних до займаної позивачем, у штаті відповідача не було, а вакантні посади наявні у відповідача не могли бути запропоновані позивачу у зв?язку з відсутністю у нього необхідної освіти та досвіду роботи. \~Просила відмовити у задоволенні позову, витрати на правничу допомогу, заявлені позивачем в розмірі 15\~000 грн., вважала завищеними. 24.04.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вона вказує, що по-перше, позивач не був ознайомлений із наказом щодо скорочення штату. Тягар, пов`язаний з працевлаштуванням працівника, посада якого підлягає скороченню, покладається саме на роботодавця. Невиконання зазначеного правила свідчить про належне виконання роботодавцем своїх роботодавцем своїх обов`язків. По-друге, рішення про скорочення чисельності працівників прийнято директором підприємства ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» та економічно обґрунтовано у зв`язку з відсутністю реальних можливостей виплати заробітної плати. Але за результатами проведеної Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» за період з 01.10.2020 по 31.12.2022 року встановлено випадки затвердження посадових окладів не у відповідності до вимог чинного законодавства та завищення їх розміру. Вказане зокрема пов`язане з встановленням згідно штатного розпису, який вводився в дію з 19.03.2021 р, посадового окладу головного бухгалтера в розмірі 22000,00 грн., при тому що згідно Галузевої угоди між державним агентством автомобільних доріг України і Профспілкою працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства України на 2020-2022 роки від 14.02.2020, верхня межа розміру посадового окладу головного бухгалтера 16532,00 грн, нижня межа 12297,00 грн. Так, введений в дію з 19.03.2021 штатний розпис розроблявся з урахуванням позицій органів, які здійснюють контроль за діяльністю підприємства та керують його діяльністю, про що в свою чергу свідчить погодження відповідного документа з боку Черкаської обласної державної адміністрації. Вказане вищевказане свідчить про систематичні порушення, на думку сторони позивача, керівництвом умов праці, належної оплати праці та порядку звільнення працівників з підстав скорочення чисельності штату працівників. 26.04.2024 від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він вказує, що позивач у відповіді на відзив вказує про те, що однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Однак, дана норма й не заперечувалась відповідачем, адже у відзиві вказано про те, що відповідачем було проведено оцінку кваліфікації Позивача на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу освіти та інформації про підвищення кваліфікації прийнято відповідне рішення. Враховуючи, що відповідно до штатного розпису, затвердженого наказом від 15.11.2023 №99-П скорочувалось 5 посад провідних інженерів технічного нагляду відділу якості технічного контролю та нових технологій, провівши об`єктивний аналіз кваліфікації та продуктивності праці інженерів, було надано перевагу для залишення на посаді більш кваліфікованим працівникам, які мали вищу продуктивність праці та показники у роботі.\~Позивач у відповіді на відзив посилається на результати проведеної Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Підприємства за період з 01.10.2020 по 31.12.2022. Проте рішення про скорочення чисельності та штату працівників Підприємства було прийнято за результатами діяльності Підприємства у 2023 році та у зв`язку з відсутністю фінансування ремонту доріг на 2024 рік. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Коробкова Г.О. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Вказували, що роботодавцем було допущено порушення при вивільненні працівників, а саме: попередженню про скорочення посад повинен передувати наказ про скорочення персоналу, який повинен бути доведений до всіх співробітників для ознайомлення з причинами такого скорочення, посад, які скорочуються тощо, а вже згодом роботодавець видає наказ про затвердження нового штатного розкладу. Вказаний порядок був порушений, наказ про затвердження нового штатного розкладу №99-П до позивача своєчасно не було доведено, що позбавило його права мати доступ до інформації щодо створення нових відділів, секторів та вакансій в них, з тим, щоб підготуватися та довести свою продуктивність порівняно з іншими фахівцями. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та врахувати доводи, викладені у відзиві. Вказувала, право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Вказане узгоджується із позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), від 13 грудня 2022 року у справі № 608/2424/20 (провадження 61-4237св22). Протокольною ухвалою\~судді Соснівського\~районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 12.06.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про виклик свідків в судове засідання. Ухвалою судді\~Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 12.06.2024 \~заяву позивача про уточнення позовних вимог від 11.06.2024 року, яка фактично є заявою про зміну предмету позову, повернуто позивачу. Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] , відповідно до наказу 29-К від 15.04.2021 призначений на посаду інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій; згідно до наказу №43-К від 22.06.2021 переведений на посаду провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій; 23.01.2024 звільнений із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників, наказ №6-К від 22.01.2024. Згідно протоколу №14 зборів трудового колективу ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» від 13.11.2023, директор [PERSON] повідомив про неможливість фінансування такої кількості працівників, та вимушене скорочення чисельності працівників. Відповідно до наказу №99-П від 15.11.2023 ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» затверджено 23.01.2023 та введено в дію 24.01.2024 штатний розпис ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» у кількості 29 штатних одиниць. Відповідно до п.3 вказаного наказу, із змінами внесеними Наказом №100-П від 15.11.2023: \~визнано таким, що втратив чинність з 24.01.2024, штатний розпис ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», затверджений згідно наказу від 10.04.2023 №15-П. Згідно попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення [PERSON] провідному інженеру з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій, позивача попереджено про наступне звільнення з посади, яке відбудеться 23.01.2024, з виплатою вихідної допомоги, також повідомлено про відсутність вакантних посад, які можна було б запропонувати позивачу. Із вказаним документом позивач ознайомлюватись відмовився, про що було складено акт від 21.11.2023. Відповідно до заяви [PERSON] від 21.11.2023, складеною власноруч вбачається, що він звертався до позивача із проханням надати йому копію наказу №99-П від 15.11.2023 та штатного розпису, який вводиться в дію цим наказом. Як вказує представник відповідача, в подальшому, вищевказане попередження про скорочення разом із актом про відмову в його підписанні від 21.11.2023, наказом №99-П від 15.11.2023 та новим штатним розкладом, який введено в дію з 24.01.2024 року\~ відправлено на адресу проживання позивача поштовим відправленням 29.11.2023 року, яке повернулось відправнику у зв`язку з неотриманням. При цьому, адреса отримувача зазначена у описі вкладення у цінний лист. Водночас, позивач та його представник зазначили, що [PERSON] не отримав вказане поштове відправлення, оскільки воно було відправлене на поштове відділення без зазначення адреси місця проживання ( [ADDRESS] ). Тобто, в період з дати попередження про наступне звільнення (21.11.2023) по дату звільнення (23.01.2024) позивач не був ознайомлений з новим штатним розкладом. Згідно довідки ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», станом на 21.11.2023 (дата попередження про скорочення) у відповідача наявні наступні вакантні посади: головного бухгалтера 1; провідного юрисконсульта -2. Відповідно до\~затвердженого наказом\~№99-П\~від 15.11.2023\~нового штатного розкладу, який введений в дію з 24.01.2024 року Сектор якості, технічного контролю та нових технологій складається з 3 посадових одиниць: 2 провідних інженера з технічного нагляду відділу якості та завідувач сектору. Суд звертає увагу, що на момент вивільнення працівника [PERSON] (23.01.2024)\~ фактично відразу створювався Сектор якості, технічного контролю та нових технологій, який складався із 3 посадових одиниць, згідно нового штатного розкладу який є додатком до наказу №99-П від 15.11.2023. Новий штатний розклад затверджений наказом від 15.11.2023 та введений в дію з 24.01.2024 (на наступний день після звільнення позивача). Отже, про те, які саме штатні одиниці будут введені згідно нового штатного розкладу було відомо вже станом на листопад 2023 року, тобто коли позивач ще працював та не був скорочений за п.1 ст. 40 КЗпП України, але був попереджений про наступне звільнення. Відповідно до довідки ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» щодо продуктивності праці інженерів технічного нагляду, за об`єктивним аналізом кваліфікації та продуктивності праці інженерів, найвищу продуктивність та показники в роботі мають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вказує представник відповідача, при визначенні переважного права на залишення на роботі роботодавцем було проаналізовано особові справи 7 провідних інженерів з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій. Відповідно до довідки щодо продуктивності їх праці, було зроблено висновок, що найвищу продуктивність мають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та доводи сторін з цього приводу, суд вказує на наступне. Частиною 2 ст. 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Як вбачається зі змісту листа -попередження вакансії, які відповідають кваліфікації позивача йому не були запропоновані, у зв`язку із відсутністю рівнозначних посад. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 06 листопада 1992 року № 6 (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КзпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Судом встановлено, що у відповідача було введено в дію новий штатний розклад, тобто мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме: скорочення чисельності та штату працівників. Частиною 2 статті 49-2 КЗпП України визначено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Згідно із ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі зокрема надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на данному підприємстві, в установі, організації\~тощо. Як вбачається з матеріалів справи, на 3 одиниці вакантних місць, які створені згідно нового штатного розкладу залишені особи, які і раніше працювали у відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено стороною відповідача, при визначенні переважного права на залишення на роботі роботодавцем було проаналізовано особові справи 7 провідних інженерів з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій. Відповідно до довідки щодо продуктивності їх праці від 15 листопада 2023, було зроблено висновок, що найвищу продуктивність мають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд не погоджується з твердженням представника відповідача, що комісією з визначення переважного права залишення на роботі об`єктивно зроблений порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці позивача порівняно із іншими працівниками. На думку суду, перед проведенням 15 листопада 2023 року порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці всі 7 працівників сектору, які працювали на той час мали бути проінформовані про введення нового штатного розкладу, скорочення частини посад та, як наслідок, мати можливість донести до керівництва свої доводи щодо переважного права залишення на посаді, порівняно з іншими працівниками. \~ Саме по собі створення ситуації непрозорості (прихованості) процедури введення нового штатного розкладу, несвоєчасне інформування колективу про кількість посад, які скорочуються та нових посад, які затверджені, та умов за яких здійснюється визначення переважного права на залишення на роботі, викликає обгрунтований сумнів у створенні рівних умов праці в колективі. Отже, роботодавцем при звільнені позивача було порушено положення\~статті 42 КЗпП України. Відповідно до\~ст.235 КзПП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до вимог ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23.01.2024 до 03.06.2024 включно, обраховану відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Згідно п.2,5,8 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Враховуючи те, що у листопаді та грудні 2023 року позивач перебував у відпустці, для визначення середньоденної заробітної плати суд бере заробітну плату за вересень та жовтень 2023 року, яка відповідно до довідки про доходи від 23.01.2024 №62, складає 14 022,42 грн. та 15\~500, 00 грн. відповідно. Враховуючи розмір нарахованої позивачу, за вересень та жовтень 2023 року, середньоденного заробітку позивача в розмірі 686 грн. пропорційно сумі робочих днів у дані місяці ((14 022,42 грн. та 15\~500, 00 грн.) / (21+22)), за час вимушеного прогулу в період з дня неправомірного звільнення з роботи 23.01.2024 включно до дати 12.06.2024, період якого включає 6+21+21+22+23+8 робочих днів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток в розмірі 69 286 грн. (686 грн х 101 день). Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] у суді першої інстанції здійснювала адвокат Коробкова Галина Олександрівна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер про надання правничої (правової)\~допомоги СА №1031805,\~виписаний на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 20.02.2024 року. Відповідно до якого, обумовлений гонорар фіксується в акті про надання послуг та складає 15\~000 грн., які позивачем внесено відповідно до квитанції №2 від 20.02.2024. У своїх\~запереченнях щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідачі вказували на неспівмірність її розміру, який складає 15\~000 грн. вказуючи, що такі витрати є неналежно обґрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Отже, відповідач скористався своїм процесуальним правом, вказавши у відзиві про неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу відносно до складності даної справи. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 15000,00 грн., заперечення представника відповідача в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, складанням процесуальних документів, часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в справі №925/1137/19. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Приймаючи до уваги зазначене вище, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення останнього, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а отже підлягає зменшенню до 10000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати 2422,40 грн. за вимоги щодо скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. На підставівикладеного, ст. ст. 40, 42, 43, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial