Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності я кого був жилий будинок по [ADDRESS] . За даним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Станом на 15.04.1991 даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] . Таким чином їхні частки в даному дворі рівні по 1/3. [PERSON] помер [INFO] . Померлий заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON] , зокрема і належної померлому [INFO] частки у вищевказаному житловому будинку. [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно не було із чого воно б не складалося, заповіла [PERSON] , тобто позивачу. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок. Проте, згідно постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючої судді Андріюк І.Г. від 28 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. (а.с.37-39) Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] . На момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/3 частці кожного. [PERSON] помер [INFO] помер, заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлому [PERSON] , успадкували [PERSON] та [PERSON] по 1/6. Тому, виходячи із аналізу вищезазначених норм ЦК України, [PERSON] має право на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку , тобто 1/3 - як члена колгоспного двору, та 1/6 частка - як спадкоємцю після смерті батька). (а.с.67-77) Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючої судді Андріюк І.Г. від 10 січня 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку (справа № 342/26/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. (а.с.81-82) Згідно повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного 06.02.2024 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 48 від 06.02.2024, для розгляду вказаної справи визначено суддю [PERSON] (а.с.88) Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М. від 12 лютого 2024 року дану справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження.(а.с.89-90) Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.97-98) В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач - відповідач [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - позивач [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені ним зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року визнано обов`язкову явку та участь [PERSON] у судовому засіданні по даній цивільній справі на 24.04.2024. (а.с.106-107) Позивачка в судове засідання 24.04.2024 не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до вимог чинного законодавства. Через канцелярію суду 23.04.2024 подала заяву про розгляд справи без участі, а саме просила суд судовий розгляд в даній справі проводити за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Розгляд справи було відкладено, про що повідомлено учасників справи у відповідності до вимог чинного законодавства. В судове засідання 28.05.2024 учасники справи не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства. Від представника позивача за первісним позовом - адвоката Візінського В.В. до суду поступила заява, яка сформована в системі «Електронний суд» 21.05.2024 в якій просить судовий розгляд в даній справі проводити за відсутності позивача та її представника [PERSON] . Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 15.06.1988 виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 11 від 13.01.1998 доводиться, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Із довідки № 24/279 виданої 04.09.2023 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що відповідно до витягу з по господарської книги №2 (ос.рах.149) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік по господарству в [ADDRESS] яка змінена і з колишньої [ADDRESS] , суспільна група господарства - колгоспна, станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстрована та проживали: голова господарства [PERSON] , 1932 р.н., дружина [PERSON] , 1935 р.н., син [PERSON] , 1964 р.н. Голова двору [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.07.2002 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 24/276 виданої 04.09.2023 Чернятинським старостисньким округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] і на момент його смерті в господарстві проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1935 р.н., син [PERSON] , 1964 р.н., внук [PERSON] , 2000 р.н., внучка [PERSON] , 1996 р.н. Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041268964 від 05.09.2023 підтверджується, що 25 травня 1957 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.09.1990 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 49. Із копії спадкової справи № 469/2023, яка надану суду Городенківською ДНК, вбачається, що 30.07.2003 до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернувся син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2003 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1233, спадкоємцем майна після смерті спадкодавця [PERSON] , є син [PERSON] , спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається із права на земельну частку /пай/ що належала померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0065472. В матеріалах даної спадкової справи відсутня заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та син [PERSON] . За заповітом від 07.08.2019 посвідченого секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належатиме і на що вона за законом матиме право в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 52. [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 48, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.12.2019 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 24/277 виданої 04.09.2023 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] і на момент смерті в господарстві проживали та були зареєстровані: син [PERSON] , 1964 р.н., невістка [PERSON] , 1977 р.н., внук [PERSON] , 2000 р.н., внучка [PERSON] , 1996 р.н. Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , вбачається, що в графі «сімейний стан» стоїть штамп про реєстрацію шлюбу 25.11.1998 з [PERSON] , 1977 р.н. Також, із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , вбачається, що в графі « сімейний стан» стоїть штамп про реєстрацію шлюбу 25.11.1998 з [PERSON] , 1964 р.н. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.08.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 29.08.2018 складено відповідний актовий запис за №6, після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Із копії спадкової справи № 134/2023, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Яшан Р.Р., вбачається, що 24 серпня 2022 року до приватного нотаріуса Яшана Р.Р. із завою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] (позивачка за первісним позовом), в інтересах якої діє [PERSON] на підставі довіреності від 17.08.2023. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73708340 від 24.08.2023 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 71141304, номер у нотаріуса 134/2023. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. від 23.11.2023 за № 311/02-31 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала оригінал правовстановлюючого документа, який б посвідчував право власності померлої [PERSON] на вказаний житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 355806205 формованого 24.11.2023 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. З копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який виготовлений 11.10.2023 ФОП [PERSON] вбачається, що житловий будинок споруджений/реконструкція - 1963/1969 році, господарські будівлі та споруди споруджені/реконструкція - 1959, 1970, 1975, 1980, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 14.10.2023 становить 156 563 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 71,7 кв.м), складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 01176/С від 14.10.2023. За господарством, яке знаходиться по [ADDRESS] рахується земельна ділянка розміром 0,25 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ОСГ розміром 0,28 га, що підтверджується довідкою № 24/278 виданою 04.09.2023 Чернятинським старостисньким округом Городенківської міської ради. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як вбачається із вищенаведеного на час ліквідації колгоспних дворів (15.04.1991) в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Після смерті голови колишнього колгоспного двору [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після його смерті є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину на належну спадкодавцю [PERSON] 1/3 частку у житловому будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , тобто по 1/6 (1/3:2) Отже, частки [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становлять по 1/2 (1/3 - як члени колишнього колгоспного двору + 1/6 - в порядку спадкування після смерті [PERSON] ) Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Проте, приватним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] не надала оригінал правовстановлюючого документа, який б посвідчував право власності померлої [PERSON] на вказаний житловий будинок. Відповідач [PERSON] в поданому зустрічному позові позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши, що позивачці за первісним позовом належить 1/2 частка в житловому будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що 1/2 даного будинковолоідяння належить йому, а саме: 1/6 частка в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та 1/3 як члену колишнього колгоспного двору. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] слід визнати право власності на належну їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] : 1/3- належала [PERSON] як члену колишнього колгоспного двору та 1/6 - в порядку спадкування [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , частку, яку вона фактично прийняла проте, юридично не оформила. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що 1/2 частка вищевказаного житлового будинку належать відповідачу - позивачу за зустрічним позовом. Позовні вимоги за зустрічними позовами [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки позивач за зустрічними позовом був членом колишнього колгоспного двору та його частка у даному дворі становить 1/3 та 1/6 частку в даному дворі [PERSON] успадкував як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне йому майно, [PERSON] необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial