Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що рішенням Суворовського районного суд від 25.08.2020 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., починаючи з 19.02.2020 року і до закінчення навчання 30.06.2023 року. Разом з тим, на теперішній час, син продовжує отримувати освіту, він є студентом I курсу денної форми навчання у Національному університеті «Одеська політехніка», освітній ступінь магістр, термін закінчення навчання планується 30.06.2025 року. З урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліменти у розмірі усіх видів заробітку (доходу) платника аліменті [PERSON] , щомісячно, починаючи з 01.07.2023 року і до досягнення ним 23 річного віку, тобто до 06.02.2025 року, за умови продовження навчання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 15.04.2024 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 29.05.2024 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За змістом ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 08.08.1997 року по 17.02.2010 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 25.08.2020 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси по цивільній справі №523/2782/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково та вирішено: - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., починаючи з 19.02.2020 року і до закінчення навчання 30.06.2023 року. З матеріалів справи вбачається, що син [PERSON] продовжує навчання та на даний час він є студентом I курсу денної форми навчання у Національному університеті «Одеська політехніка», освітній ступінь магістр, термін закінчення навчання планується 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою №254 виданою 12.10.2023 року Національним університетом «Одеська політехніка». У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку. У частині\~8\~статті 7\~СК України\~зазначено,\~що регулювання\~сімейних відносин\~має здійснюватися\~з максимально\~можливим урахуванням\~інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Статтею 141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання\~і у\~зв`язку з\~цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині 1 та 2 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст.\~200\~СК України при визначенні розміру аліментів судом прийнято до уваги можливість і батька надавати утримання своєму повнолітньому сину. Дослідивши письмові докази та оцінивши відповідно до ст.\~89\~ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка застосовуються у виниклих правовідносинах на підставі ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення аліментів за період до пред`явлення вказаної позовної заяви задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~до переконання\~в наявності\~підстав для\~стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 16.02.2024 року і до досягнення повнолітнім сином 23 річного віку, тобто до 06.02.2025 року, за умови продовження навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Згідно із ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, та

Outcome: partial