Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок. Свій позов мотивує тим, що вона 22.05.2021 р. придбала у відповідачки за 50\~000 грн. житловий будинок по [ADDRESS] . На підтвердження даної угоди відповідачка написала розписку про отримання від позивачки коштів за проданий будинок, передала позивачці технічний паспорт на житловий будинок на копію свідоцтва про право на спадщину за законом. Оригінали даних документів відповідачка залишила в себе посилаючись на те, що вони їй будуть потрібні при подальшому нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу, укладення якого за її твердженням мало відбутись протягом 2 місяців. Після отримання коштів відповідачка разом зі своїми родичами вивезла всі речі з будинку та передала позивачці ключі від будинку. Позивачка з тих пір зробила ремонт в будинку та стала проживати в ньому разом зі своїм чоловіком. В подальшому відповідачка відмовилась від оформлення договору купівлі-продажу будинку та його нотаріального посвідчення, а тому позивачка змушена звернулись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву в якій позов визнала та просила суд слухати справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та як наслідок визнання за ним права власності на спірне майно. Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано суду розписку від 22.05.2021 згідно з якою [PERSON] (так в розписці) отримала гроші від [PERSON] в сумі 50\~000 грн. за будинок в [ADDRESS] . Також факт купівлі-продажу будинку між сторонами в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до п. 3,4 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу та інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~220\~ ЦК\~України у разі\~недодержання сторонами\~вимоги закону\~про нотаріальне\~посвідчення договору\~такий договір\~є нікчемним.\~ Відповідно до ч.2 даної статті якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В той же час, відповідно до роз`яснень, даних в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Згідно ст. 638 ЦК України істотною умовою будь-якого договору є предмет договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Укладений між сторонами договір містить всі суттєві умови: предмет договору, ціна продажу, умови оплати, перехід права власності, відповідальність сторін, тощо. Отже, при вирішенні справи про визнання дійсним договору купівлі-продажу для суду має першочергове значення з`ясування питання, чи була наявна між сторонами домовленість щодо всіх істотних умов договору. При цьому допустимими доказами такої домовленості можуть бути лише письмові докази, якими відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Тобто для визнання договору дійсним у судовому порядку є недостатнім надання позивачем пояснень з приводу домовленості щодо всіх істотних умов договору, а відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України такі обставини мають бути підтверджені письмовими доказами. До того ж необхідним є встановлення обставин дотримання сторонами вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених чч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, оскільки їх недотримання визначено ст. 215 цього Кодексу в якості підстав недійсності правочину. Надана суду розписка від 22.05.2021 не містить будь-яких умов купівлі-продажу будинку, а сам текст містить лише «…отримала гроші за будинок» при цьому не вказуючи, що саме значить «за будинок» та в тексті нічого не вказано про інші будівлі і споруди - літню кухню, прибудову, веранду, погріб, гараж-сарай, сарай, та інші, на які позивач просить визнати право власності. Також суд зазначає, що позивачка звертаючись з позовом по визнання права власності на будинок не зазначила правового статусу земельної ділянки, на якій розташований даний об`єкт нерухомого майна. Крім того, однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину. Однак позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення спірного договору. В позовній заяві позивачка зазначає, що на підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу будинку відповідачка передала їй оригінал технічного паспорту на будинку, а всі інші оригінали правовстановлюючих документів залишила в себе. Під час розгляду справи суду не було надано жодного оригіналу такого документу . \~\~\~\~ Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed