Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

15 березня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 15 вересня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 526500464 (далі Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Пунктом 3.2. Правил до кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Таким чином,\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога»,\~перед тим\~як погоджувати\~заявку на\~кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2UZ27. Пунктом 4.7. Договору передбачено, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, що згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Одночасно з підписанням договору товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 11 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору. Відповідно до п. 1. 2. Договору кредит надається (Договір укладається) строком на 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У відповідності до п. 1.3. Договору на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, - 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,79 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). (п. 1.4. Договору). 15.09.2020\~року ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~перерахувало відповідачу\~грошові кошти\~в сумі\~11\~000,00\~грн.\~на банківську\~карту №\~ [NUMBER] ,\~що,\~в свою\~чергу,\~свідчить про\~те,\~що відповідач\~прийняв пропозицію\~кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому сторони вирішили збільшити суму на 6 000,00 грн., в зв`язку з чим укладали Додаткову угоду від 23.09.2020 року до Договору № 526500464 від 15.09.2020 року. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 6\~000,00 грн. з 23.09.2020 року на строк дії Договору № 526500464 від 15.09.2020 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах Договору. Окрім того, сторони уклали Додаткову угоду від 29.09.2020 року до Договору № 526500464 від 15.09.2020 року, відповідно до п. 1 якої, враховуючи неможливість виконання позичальником умов Договору та на підставі його звернення, сторони дійшли згоди продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 526500464 від 15.09.2020 року, на тридцять днів. Первісний кредитор свої зобов`язання надати відповідачу грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. В свою чергу, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 не виконав, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої на момент подання позовної заяви становить 50 519,00 грн., з яких: 17\~000 грн. заборгованість по кредиту; 33\~519,00 грн. заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31 грудня 2020 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1. Договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 110 від 01.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 936,00 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~уклали ряд\~додаткових угод,\~а саме:\~№ 2\~від 03.08.2021 та №\~3\~від 30.12.2022,\~якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку договору (п. 4.1. Договору факторингу). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 519,00 грн. 04 серпня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023, Реєстр прав вимог № 1 від 04.08.2023, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 519,00 грн. Будь-яких нарахувань за кредитним договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало. Позивач належним чином повідомив боржника про заборгованість за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року, направивши йому 01.03.2024 року лист-повідомлення, в якому зазначив про намір стягнення заборгованості в судовому порядку. Незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року в розмірі 50\~519 грн., а також сплачений судовий збір та понесені витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вирішено питання про витребування доказів. 08 квітня 2024 року від представника відповідача адвоката Глушкової Т.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову вказує, що відповідно до умов кредитного договору № 526500464 від 15.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , кредит надається строком на 14 (чотирнадцять) днів, тобто до 29 вересня 2020 року. Надана позивачем Додаткова угода від 29.09.2020 року до Договору № 526500464 від 15.09.2020 року взагалі не містить підписів сторін. Крім того, позивачем не надано жодних інших доказів продовження строку дії кредитного договору. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставними. Також є безпідставним подальше нарахування новими кредиторами процентів за користування кредитом за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року, адже на момент передання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги сума заборгованості позичальника (боржника) становила 36 936,00 грн. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та докази направлення такого повідомлення відповідачу за кожним із договорів факторингу, чим було порушено права відповідача [PERSON] , а тому він має виконати умови договору кредиту та повернути кредитну заборгованість саме на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Доказами, які засвідчують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Натомість, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений 15 вересня 2020 року, тобто приблизно через два роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Право вимоги до [PERSON] вказано у реєстрі від 01 грудня 2020 року і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. При цьому, право майбутньої вимоги на момент укладення договору факторингу мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, сторони не могли передбачити, що 15 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] буде укладено кредитний договір. Договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено 05 серпня 2020 року, тобто знову ж таки до укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Таким чином, стороною позивача не надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року, як і не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 04 серпня 2023 року. За таких обставин, передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. 09 квітня 2024 року від представника позивача адвоката Тараненка А.І. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що боржник не звільняється від виконання кредитного договору через те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише має право виконати зобов`язання за договором первісному кредитору, чого відповідачем не було зроблено. Право вимоги до відповідача за кредитним договором № 526500464 від 15 вересня 2020 року перейшло до позивача на підставі договорів факторингу, про які детально розписано у позовній заяві. Так, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 110 від 01.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 36 936,00 грн. Договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору. 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 01/04082023, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року. Згідно з Реєстром боржників від 04.08.2023 до Договору факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50 519,00 грн., з яких 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 519,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. За таких обставин, на думку представника позивача, позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Ухвалою Крижопільського районного суду від 10 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з ненадходженням витребуваних судом доказів. 15 квітня 2024 року представником відповідача адвокатом Глушковою Т.І. подано заперечення, у яких вона вказує, що на кредитному договорі № 526500464 від 15.09.2020 року відсутній електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальника. Такий підпис міститься виключно на графіку розрахунків, де сторони погодили графік розрахунків, який є лише додатком до Договору. Додаткові угоди від 23.09.2020 року та від 29.09.2020 року до Договору № 526500464 від 15.09.2020 року взагалі не містять електронного підпису, відтак є неукладеними. Представником позивача долучено до відповіді на відзив платіжні інструкції між ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» від 06.08.2020 року, тобто до укладення кредитного договору № 526500464 від 15.09.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Також в матеріалах наявна платіжна інструкція між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Онлайн Фінанс». Разом з тим, платіжні документи між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» - відсутні. Таким чином, доказів на підтвердження сплати кредитором ТОВ «Таліон плюс» грошових коштів первісному кредитору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього позивачем не надано, що позбавляє можливості перевірити обставини переходу прав кредитора по відношенню до [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» та, відповідно, ставить під сумнів правомірність послідуючого набуття права вимоги позивачем. До того ж, надані позивачем реєстри прав вимоги містяться на трьох окремих аркушах, з яких не вбачається логічної прив`язки один до одного, а текст одного з них ще й виконаний нечитабильно дрібним шрифтом. Доводи представника позивача щодо правомірності продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 526500464 від 15.09.2020 року, на думку представника відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 1.2 Договору чітко зазначено строк його дії - 14 днів. Представником позивача не надано належних доказів продовження строку дії Договору, з урахуванням положень п. п. 1.2, 1.3 та 1.7 цього договору. В той же час, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, прострочені відсотки за період з 24 лютого 2022 року по 30 травня 2023 року підлягають списанню, однак позивач цього не зробив. 22 квітня 2024 року від представника позивача адвоката Тараненка А.І. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких представник позивача вказує, що кредитний договір № 526500464 від 15.09.2020 року, а також додаткові угоди до нього від 23.09.2020 року та 29.09.2020 року підписано електронним підписом у відповідності до п. 4.7 кредитного договору, який передбачає, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 29 квітня 2024 року представник відповідача адвокат Глушкова О.І. подала до суду письмові пояснення по справі, у яких вказує, що наявні в матеріалах справи платіжні доручення від 15.09.2020 року та 23.09.2020 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.09.2020 року підписані директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Сергієм Сінченком, натомість в самому кредитному договорі від 15.09.2020 року та у графіку розрахунків зазначений директор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] , реєстр прав вимоги від 01.12.2020 року також підписаний директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] , що ставить під сумнів їх дійсність. При цьому, надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» повинно було сплатити ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідну суму, проте доказів на підтвердження сплати за отримання права вимоги до [PERSON] матеріали справи не містять. Ухвалою Крижопільського районного суду від 29 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача\~- адвоката Глушкової Т.І., в зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні. В судове засідання 27 травня 2024 року сторони не з`явилися. У позовній заяві представник позивача адвокат Тараненко А.І. просив розглянути справу у відсутності сторони позивача. Представник відповідача адвокат Глушкова Т.І. 23.05.2024 року подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5-7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 526500464. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор № MNV2UZ27 було направлено позичальнику [PERSON] 15 вересня 2021 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - 0977220648, та введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 15 вересня 2021 року о 15:32:15 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відразу після вчинених цих дій товариством було перераховано грошові кошти в сумі 11\~000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Водночас із витягу з Реєстру прав вимоги № 110 від 01 грудня 2020 року вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 526500464 від 15 вересня 2020 року про стягнення заборгованості. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу№ 05/0820-01,за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Із витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року вбачається, що до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 526500464 від 15 вересня 2020 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 50\~519,00 грн. 04 серпня 2023 року між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) був укладений договір факторингу № 01/04082023, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останній відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Із витягу з Реєстру боржників від 04 серпня 2023 року вбачається, що до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «Фінансова компанія Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 526500464 від 15 вересня 2020 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 50\~519,00 грн. Згідно повідомлення АТ «СЕНС БАНК» № 3632-БТ-32.2/2024 від 01 квітня 2024 року, яке надійшло до суду 11 квітня 224 року, на виконання ухвали від 19 березня 2024 року в частині витребування доказів, картковий рахунок № [NUMBER] хххх хххх 5256, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346, не відкривався. Для надання інформації необхідно надати дату транзакції, суму, маску картки (або повний номер), також дані по терміналу (назва мерчанта, ід терміналу). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша\~статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша\~статті 514 ЦК України\~регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте, це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої\~статті 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті\~512, статті\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається». Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга\~статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя\~статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі встановлено, що правовідносини за кредитним договором № 526500464 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] виникли 15 вересня 2020 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимоги № 110, в якому зазначено відповідача [PERSON] , датується 01 грудня 2020 року, тобто більш ніж через два роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором. Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № 526500464 від 15.09.2020 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимога позивача ТОВ «Юніт Капітал»\~слід відмовити в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої\~статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що в позові відмовлено, тому позивачу не підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору та\~витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України.

Outcome: dismissed