Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» (далі за текстом Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом Відповідач) про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України, в розмірі 107610,42 грн., 20000,00 грн. витрат на правову допомогу та 2684,00 грн. судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.05.2007 року між відповідачем та АКБ «Форум» був укладений Кредитний договір №0168/07/07-КЕ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 000 доларів 00 центів зі сплатою 14 % річних. 21.07.2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] , [PERSON] 601551,44 грн. заборгованості за кредитним договором та по 1700,00 грн. судового збору з кожної. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0168/07/07-КЕ та договором поруки №191 від 30.05.2007. Позивач посилаючись на те, що на підставі договору від 26.03.2019 набув право вимоги до Відповідача, та з огляду на те, що відповідачем рішенням суду, не було виконано, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08.12.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 107610,42 грн., з яких: нараховані 3% річних 21903,06 грн. та 85707,36 грн. втрати від інфляції. Ухвалою суду від 03.01.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 13.03.2024 від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, я якому Відповідач вимоги позову не визнає в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступними обставинами. Відповідачем по тексту визнано обставини укладання кредитного договору та винесення рішення у справі №2-618/10. Відповідач вказує на те, що виконавчий лист, який був виданий на виконання судового рішення по справі №2-618/10 неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу, останній раз 17.10.2017 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2019 року було відмовлено ПАТ «Банк Форум» у видачі дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 по справі 335/5766/17 у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія Веста» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»), стягувач: Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», боржники: [PERSON] , [PERSON] , про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовлено. З посиланням на зазначене, Відповідач зазначає про те, що Позивач втратив своє право не тільки на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а й право бути стороною виконавчого провадження на виконання рішення суду по справі №2-618/10, як кредитор. Пропуск стягувачем строку виконавчої давності є підставою для покладення на нього наслідків прострочення кредитора. Окрім того, Позивачем при звернення до суду не надано доказів виконання вимог чинного законодавства щодо повідомлення відповідача про зміну кредитора у зобов`язанні після укладення договору про відступлення права вимоги віл 26.03.2019, що вказує на відсутність права вимоги Позивача до Відповідача. Відповідач посилається у відзиві також на те, що матеріали справи не містять доказів щодо результатів виконавчих дій на виконання рішення суду, які неодноразово відкривалися, а також даних щодо можливого часткового погашення заборгованості з урахуванням того, що рішення суду було винесено 14 років назад. Стягнення з Відповідача інфляційних витрат, на думку останнього, є не можливим, оскільки основне зобов`язання виражалося у доларах. З посиланням на зазначене, Відповідач у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач, скориставшись наданим йому правом, 02.04.2024 року подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначає про те, що рішення суду є невиконаним, а Позивач володіє всім об`ємом прав вимоги на підставі договору від 26.03.2019, оскільки на підставі зазначеного договору ПАТ «Банк Форум» втратив такі права. Щодо наявності законодавчих підстав для стягнення інфляційних витрат, Позивач посилається на те, що рішенням по справі №2-618/10 стягнуто зокрема з Відповідача заборгованість, яка виражена в грошовій одиниці України гривня. Зазначене спростовує твердження Відповідача у відзиві на позовну заяву. У відповіді на відзив Позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником Відповідача подані заперечення на відповідь на відзив на позову заяву, у яких останній посилається на те, що Позивач не набув права здійснювати фінансові операції до боржника [PERSON] , за умовами договору про відступлення права вимоги, а у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору. Згідно ч.2 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Інших заяв по суті від сторін не надходило. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на їх задоволенні наполягав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти просив в задоволенні позову відмовити з огляду на безпідставність позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України,\~\~ кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] , яка є позичальником, та АКБ «ФОРУМ» 30.05.2007 був укладений кредитний договір №0168/07/07-КЕ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2010 по справі №2-618/10 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Запорізької філії ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору в розмірі 511617 грн. 37 коп., штрафні санкції за кредитним договором у розмірі 89934 грн. 07 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., а всього стягнути суму у розмірі 603371 грн. 44 коп. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14.12.2010 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2010 року по вказаній справі залишено без змін. 16.03.2011 року на підставі вказаного рішення суду судом були видані виконавчі листи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2019 року по справі № 335/5766/17 заяву представника ПАТ «Банк Форум» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, залишено без задоволення. 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та TOB «Фінансова компанія «Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило TOB «Фінансова компанія «Веста», а TOB «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0168/07/07-КЕ. Протоколом загальних зборів учасників TOB «Фінансова компанія «Веста» за №06/08-2019 від 06.08.2019 року - TOB «Фінансова компанія «Веста» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виступає правонаступником прав та обов`язків TOB «Фінансова компанія «Веста». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 по справі 335/5766/17 у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія Веста» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»), стягувач: Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», боржники: [PERSON] , [PERSON] , про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовлено. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року в справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року в справі № 906/1174/18 (пункт 48)). З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються. Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, в суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України. Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому. Зміст зобов`язання, в якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу. Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, уст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект). Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Судом встановлено, що 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та TOB «Фінансова компанія «Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило TOB «Фінансова компанія «Веста», а TOB «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0168/07/07-КЕ. Відповідно до норм ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. З постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються. Вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу. Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак. Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому. Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на обороноздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу. Предметом договору від 26 березня 2019 року укладеного між ПАТ «Банк Форум» та TOB «Фінансова компанія «Веста» є відступлення прав вимог за плату (купівля-продаж). Договір укладений відповідно до вимог «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за результатами відкритих торгів (аукціону), а отже метою укладення цього договору є отримання банком коштів для розрахунку зі своїми кредиторами у процедурі ліквідації. Таким чином, договір від 26 березня 2019 року є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу. Тому суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не набуло права здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак Позивач під час судового розгляду справи, не довів ті обставини, на які посилається як на підстави своїх вимог, а саме не довів достатність права вимоги до Відповідача, оскільки Позивач не є первісним кредитором, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відмінного, Позивачем належними доказами не доведено та під час судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням того, що ухвалами суду відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа по справі №2-618/10 та поновленні строку його пред`явлення до виконання, а також відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія Веста» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»), про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовлено, а Позивач набув права вимоги лише щодо виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог не надано жодного належного та допустимого доказу виникнення у нього права стягнення 3% та інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за Позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed