Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, звернулась до\~суду із\~позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50%від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 29 жовтня 2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №381. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна донька: [PERSON] , [INFO] . З моменту укладання шлюбу, подружжя жило звичайним життям, і виховувало спільну доньку. Проте, вже майже рік, як сторони припинили спільне проживання, оскільки між сторонами почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до втрати любові один до одного і як наслідок звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024 р. шлюб між сторонами розірвано. Ще під час того, як сторони проживали в офіційно зареєстрованому шлюбі, позивач з донькою переїхала жити до своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де проживає по теперішній час. 3 того часу, як між батьками дитини виникли непорозуміння та конфлікти понад рік часу, батько дитини в добровільному порядку надавати кошти на утримання спільної дитини відмовляється. Жодних речей чи продуктів харчування дитині не купує, та й взагалі не цікавиться іншими потребами та витратами на дитину. Що призвело до того, що фактично мати дитини самостійно утримує спільну дитину. Відповідно до трудового договору №15 від 02.02.2024 р. встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] на посаді продавець-консультант, посадовий оклад 7400 грн. щомісячно. Відповідач по справі [PERSON] - є особою молодого віку, фізично здоровий, працездатний. У відповідача відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, дочки чи сини, тобто на даний час єдиними витратами відповідача є забезпечення самого себе. Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, повідомлялась належним чином. При цьому, 22.04.2024 року до суду від представника позивача адвоката Овсепян К.А. поступила заява, згідно якої просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявсь належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на його номер телефону, вказаний у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2024 року (справа №308/14351/23) ухвалено шлюб, укладений 11 жовтня 2012 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №381 від 11.10.2012, розірвано. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 квітня 2013 року вбачається що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання виданої головою ОСББ «Грушевського 63,65,67» 01.03.2024. Згідно трудового договору №15 від 02.02.2024 р. укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , остання працевлаштована на посаді продавець-консультант, оплата праці з посадовим окладом згідно штатного розпису 7400 грн. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7ЗУ\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років: 3196 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Із матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 20 березня 2024 року, неповнолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання виданої головою ОСББ «Грушевського 63,65,67» 01.03.2024. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, вік дитини, і те що відповідач є працездатною особою. Враховуючи наведені вище обставини,

Outcome: approved