Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , з якою вона проживала в місті Калинівка Хмільницького району, Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась, з поміж іншого, з: житлового будинку [ADDRESS] та належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло, виданого 22.11.1988 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради народних депутатів, Вінницької області на підставі рішення виконкому селищної Ради депутатів трудящих від 22.11.1988 року. Право особистої власності також було зареєстровано 30.12.1988 року КП ВООБТІ та записано в реєстрову книгу №9 під реєстровим номером № 1778, що підтверджується штампом реєстрації домоволодіння на праві особистої власності, здійсненої обласним відділом комунального господарства Вінницького обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 30.12.1988 року. Вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України постійно проживала з нею та подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а 16.04.2024 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку призначену для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1000га, і ведення особистого селянського господарства, на якій розташований будинок, що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Саміляк О.П., зареєстрованими в реєстрі за №№ 673, 674. Іншими спадкоємцями першої черги за законом майна померлої матері є її рідний брат [PERSON] , відповідач по справі, який спадщини не приймав та на неї не претендує, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Їх брат, [PERSON] помер [INFO] . Однак, на даний час оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на вказаний вище житловий будинок вона не може, оскільки 23.04.2023 року приватним нотаріусом Хмільницького РНО Саміляк О.П. було видано постанову № 139/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Така постанова видана нотаріусом в зв`язку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, видане 22.11.1988 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на бланку, де надруковано, але не написано, що будинок належав колгоспному двору, головою якого була її мати [PERSON] . Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. Згідно вказаного вище свідоцтва про право особистої власності, [PERSON] була одноосібним власником будинку [ADDRESS] . Тому і земельна ділянка призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1000 га, на якій розташований будинок, було передано в приватну власність матері та зареєстровано на праві приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2020 року, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 16.04.2024 року (через 25 років після припинення існування поняття «колгоспний двір»). За вказаних обставин вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , з якою вона проживала в місті Калинівка Хмільницького району, Вінницької області. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась, з поміж іншого, з: житлового будинку [ADDRESS] та належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло, виданого 22.11.1988 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради народних депутатів, Вінницької області на підставі рішення виконкому селищної Ради депутатів трудящих від 22.11.1988 року. Право особистої власності також було зареєстровано 30.12.1988 року КП ВООБТІ та записано в реєстрову книгу №9 під реєстровим номером № 1778, що підтверджується штампом реєстрації домоволодіння на праві особистої власності, здійсненої обласним відділом комунального господарства Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 30.12.1988 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України постійно проживала з нею та подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а 16.04.2024 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку призначену для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1000га, і ведення особистого селянського господарства, на якій розташований будинок, що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Саміляк О.П., зареєстрованими в реєстрі за №№ 673, 674. Іншими спадкоємцями першої черги за законом майна померлого батька є рідний брат позивачки [PERSON] , відповідач по справі, який спадщини не приймав та на неї не претендує, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Їх брат, [PERSON] , помер [INFO] . Однак, на даний час оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на вказаний вище житловий будинок позивачка не може, оскільки 23.04.2023 року приватним нотаріусом Хмільницького РНО Саміляк О.П. було видано постанову № 139/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Така постанова видана нотаріусом в зв`язку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, видане 22.11.1988 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області на бланку, де надруковано, але не написано, що будинок належав колгоспному двору, головою якого була її мати [PERSON] . Однак, поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. Згідно вказаного вище свідоцтва про право особистої власності, [PERSON] була одноосібним власником будинку [ADDRESS] . Тому і земельна ділянка призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1000 га, на якій розташований будинок, було передано в приватну власність матері та зареєстровано на праві приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2020 року, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 16.04.2024 року (через 25 років після припинення існування поняття «колгоспний двір»). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. \~ \~ \~ \~ За ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved