Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Стегура Н.Р., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 05.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №21. Вказує, що у даному шлюбі у народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Вказує про постійні суперечки та розбіжності у поглядах на спільне життя. Враховуючи вищенаведене просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 5 грудня 2015 року у Виконавчому комітеті Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №21. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 17.05.2024 року через канцелярію суду зареєстровано зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє\~адвокат Гельжинський\~Р.Л., про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій зустрічний позов відповідач обґрунтовує тим, що з липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо, діти проживають разом з [PERSON] в м. Ужгороді, а [PERSON] проживає в м. Києві. Враховуючи те, що [PERSON] не має на утриманні інших малолітніх або неповнолітніх дітей, він має у власності нерухоме майно, грошові кошти, офіційно працевлаштований, а тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх доньок в частці 1/3 від заробітку, починаючи стягувати з моменту подання позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 23.05.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено прийняти зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 28.05.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Також визнав зустрічний позов, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечив. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Гельжинський Р.Л. позов про розірвання шлюбу визнав та не заперечив щодо його задоволення. Зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів підтримав в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1,4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. 05.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] ) було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №21, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Оскільки позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, відповідач за первісним позовом визнав позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей за зустрічним позовом, то суд виходить з такого. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2016 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.2018 року. За змістом ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, оскільки відповідач за зустрічним позовом визнав позовні вимоги, його платоспроможність та заявлений розмір аліментів на утримання дитини не підлягають доказуванню. При таких обставинах, суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом не заперечує проти розміру аліментів, заявлених позивачем за зустрічним позовом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто 17.05.2024 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, з позовом позивачка звернулася 17.05.2024 року, то аліменти підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved