Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У квітні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожиту теплову енергію у розмірі 10257,40 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2021-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] . На ім`я відповідального квартиронаймача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.01.2024 на суму 10254,25 грн., за яку відповідач не сплатила та не виконала свої зобов`язання, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Крім того, за період з 01.12.2021 по 01.02.2022 відповідачу нараховано 3,15 грн. трьох відсотків річних. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №374742470 від 17.04.2024. Як вбачається з нарядів про підключення будинків до мереж теплопостачання, позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення в будинок, в якому розташована квартира, яка на праві приватної власності належить відповідачу. Проте, відповідач отримані послуги в повному обсязі не оплатила. Так, з 01.11.2021 по 01.01.2024 заборгованість за надані послуги склала: основний борг за надані послуги 10254,25 грн., три відсотки річних в розмірі 3,15 грн. У жовтні 2023 року відповідачу надсилалась досудова вимога (в порядку врегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 15042,69 грн., який утворився станом на 25.10.2023, який відповідачем погашено не було. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно пункту 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинна за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач є власником вказаної квартири та споживачем послуг з постачання теплової енергії, відповідно вона є боржником у зобов`язальних правовідносинах. Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved