Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду\~з\~заявою про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю,\~в обґрунтування\~якої зазначив,\~що [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилася\~спадщина,\~у склад\~якої входить:\~земельна ділянка,\~розташована на\~території Покровської\~селищної ради\~Синельниківського району\~Дніпропетровської області\~загальною площею\~3,4190\~га,\~кадастровий номер\~1224255100:01:001:0798,\~та житловий\~будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] загальною\~площею 48,9\~кв.м,\~житловою площею\~26,8\~кв.м.\~На випадок\~смерті померлий\~ заповіту\~не залишив,\~так як\~несподівано помер\~через хворобу\~серця.\~Спадкоємцем померлого\~є [PERSON] ,\~оскільки починаючи\~з січня\~місяця 2018\~року \~до дня\~ смерті\~вони проживали\~однією сім`єю,\~були як\~брати. Близьких родичів [PERSON] не мав. До дня смерті вони проживали разом в одному будинку, заявник здійснював за ним догляд, вони вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] [PERSON] повністю оплатив витрати на поховання. Так, заявник звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , однак, нотаріусом було роз`яснено, що для отримання спадщини йому необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання з померлим однією сім`єю. В зв`язку з чим, заявник просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років (з січня 2018 року до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] 18.09.2023 року). Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник заявника [PERSON] [PERSON] заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа Приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. проти задоволення заяви не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові пояснення, якими повідомили, що з січня 2018 року [PERSON] проживав однією сім`єю разом з [PERSON] в [ADDRESS] , де вели спільне господарство, разом садили городину, здійснювали догляд за домашніми тваринами. У вересні 2023 року [PERSON] помер. До дня його смерті [PERSON] здійснював за ним догляд, часто возив його до медичних установ, як у смт. Покровське, так і в м. Дніпро, оскільки [PERSON] часто хворів. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, пояснення свідків, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2023 року, виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №1345 (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: - земельної ділянки загальною площею 3,4190 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:0798, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 832316, виданого відділом Держкомзему у Покровському районі Дніпропетровської області 27.11.2008 року (а.с.6); - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18.06.2008 року № 2266 (а.с.7). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В пункті 7 зазначеної ППВСУ зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Крім того, як вбачається п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік фактів, які встановлюються судом, наведений в ЦПК України не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1263 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved