Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

15 квітня 2024 року адвокат Козак І.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у зв`язку з навчанням повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2026 року, оскільки дочка потребує матеріального забезпечення у зв`язку з навчанням. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Козак І.О. будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву якою просить розгляд справи здійснити без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2024 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №274. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] досягнула вісімнадцятирічного віку 20 серпня 2022 року та згідно довідки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича №47/24 від 06 березня 2024 року [PERSON] є студенткою 2-го курсу факультету архітектури, будівництва та декоративно-прикладного мистецтва Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», денної форми навчання на договірних умовах. Зарахована наказом №1168-ст від 12.09.2022 року. Термін навчання до 30.06.2026 року. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в інституті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, його стан здоров`я. Обставин, які б звільняли відповідача взагалі від обов`язку по утриманню своєї повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в суді не встановлено. З огляду на викладене, з урахуванням сімейного, майнового стану сторін, а також потреби у матеріальній допомозі на період навчання [PERSON] , суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/6 частини з всіх видів його доходу, що не призведе до погіршення майнового стану платника аліментів, та буде достатнім для забезпечення необхідних потреб його дочки в період навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років з огляду на справедливий та розумний розподіл витрат. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~тобто з15 квітня 2024 року. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї,що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви на підтвердження стягнення судових витрат на правничу допомогу з [PERSON] на користь [PERSON] адвокатом долучено копію договору про надання правової допомоги від 19.03.2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 29.03.2024 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Козаку І.О. на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 березня 2024 року 4500 грн. за надану правничу допомогу. Крім того, у матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] .. Як убачається із договору про надання правничої допомоги від 19 березня 2024 року між адвокатом Козаком І.О. та Литвою В.Р., сторони домовилися, що Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Замовнику, а Замовник зобов`язується оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами. Таким чином, матеріали справи містять докази понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 4 500 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved