Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6904 гривні 17 копійок, а також понесених витрат на оплату судового збору. Позов мотивує тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у [ADDRESS] , перебуває на утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10 жовтня 2019 року № 5626, ухвали Львівської міської ради від 16 листопада 2017 року № 2606, як правонаступник ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП «№ 500», ЛКП «№ 504», ЛКП «№ 507», ЛКП «За Замком», ЛКП «№ 503»). Основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ЛКП «Господар» надає житлово-комунальні послуги як правонаступник ЛКП «Управитель». Вказує, що також між сторонами укладений договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 1 червня 2019 року, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказує, що для здійснення оплати комунальних послуг відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , згідно з яким виникла заборгованість за період з 1 липня 2021 року по 1 січня 2024 року в розмірі 6904,17 грн. При цьому повідомляє, що заборгованість до 1 липня 2021 року була предметом спору, та щодо такої Личаківський районний суд міста Львова прийняв рішення від 8 листопада 2022 року у справі №463/9115/21, яким позовні вимоги задовольнив повністю. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі зобов`язані щомісяця вносити оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, однак таку оплату останні не здійснюють, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. З врахуванням наведеного позов просить задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги. Матеріали даного позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 23 лютого 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 2 квітня 2024 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами; визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня - 2 квітня 2024 року було скеровано сторонам для відома, 2 квітня 2024 року копію ухвали було отримано позивачем на зазначену в позовній заяві офіційну електронну адресу, однак поштові відправлення, що скеровувались відповідачам, повернулось до суду без вручення. У зв`язку з вказаним 24 квітня 2024 року копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками було повторно скеровано відповідачам, 7 травня 2024 року поштове відправлення, що скеровувалось [PERSON] повернулось до суду без вручення, 13 травня 2024 року скероване [PERSON] поштове відправлення теж повернулось до суду без вручення, а також 15 травня 2024 року до суду повернулось без вручення поштове відправлення скероване [PERSON] , при цьому в довідках про причини повернення вказаних відправлень наявні відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою, що з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки (повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у даному випадку). При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6. З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався ще 3 травня 2024 року. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, а також відповідачами не подавалось до суду відзивів на позов, строк для подання таких станом на 6 червня 2024 року сплив. Відтак з врахуванням того, що відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, з метою дотримання розумного строку розгляду справи суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстровані та\~проживаютьу квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №336 від 7 лютого 2024 року. При цьому згідно з такою відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками зазначеної квартири (а.с. 7). Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надаються позивачем ЛКП «Господар», яке є правонаступником ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП «№500», ЛКП «№504», ЛКП «№507», ЛКП «За Замком», ЛКП «№503») відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10 жовтня 2019 року № 5626 та ухвали Львівської міської ради від 16 листопада 2017 року №2606, згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» (а.с. 6, 7). При цьому 1 червня 2019 року ЛКП «Дім» укладено з співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , договір №110 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 8-22). 2 січня 2020 року укладено додаткову угоду №1 до договору №110 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, згідно з якою ЛКП «Дім» доручено надання послуг з управління вказаним вище будинком ЛКП «Господар» та до останнього перейшли всі права вимоги управителя до мешканців будинку, у яких наявна заборгованість перед управителем за спожиті послуги з управління будинком (а.с. 23). На виконання вказаного договору та додаткової ЛКП «Господар» було укладено ряд договорів з іншими юридичними особами, зокрема щодо надання послуг з вивезення побутових відходів, виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньобудинкових інженерних мережах, надання послуг по профілактичній дератизації (а.с. 29-47). В підтвердження наданих послуг позивачем надано звіти по використанню матеріалів на виконання ремонтних робіт за 2022 рік та за 2023 рік, з якиз вбачається, що ним за адресою: [ADDRESS] , було здійснено встановлення будівельних знаків, а також закріплення труби (а.с. 48, 49). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2022 року задоволено позов ЛКП «Господар» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЛКП «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 травня 2007 року по 1 липня 2021 року в розмірі 11 717,52 грн., а також з кожного по 756,67 грн. судового збору (а.с. 27 -28). З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 8 грудня 2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108215793). Вказаним рішенням встановлено зокрема наявність у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обов`язку сплачувати вартість житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а саме наданих ЛКП «Господар» послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Водночас з\~представленого позивачем\~суду розрахунку\~заборгованості (відомості\~про нарахування\~та оплату\~послуг)\~вбачається,\~що відповідачі\~за період\~з 1\~липня 2021\~року по\~1\~січня 2024\~року не\~сплачували вартість\~житлово-комунальних\~послуг,\~що надавались\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~по особовому\~рахунку 5100169003,\~лише у\~лютому 2024\~року на\~вказаний особовий\~рахунок було\~зараховано 11\~717,52\~грн.,\~стягнутих на\~підставі вказаного\~вище рішення\~суду,\~внаслідок чого\~виникла у\~відповідачів знову\~виникла заборгованість\~за утримання\~будинку та\~прибудинкової території\~в розмірі\~6904,17 грн. (а.с. 25, 50, 51). Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктами 6, 9, 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. При цьому відповідно до п. 12 такої послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. А відповідно до п. 14 управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. При цьому, як вже зазначалось судом вище, з 2 січня 2024 року ЛКП «Господар» та відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають в договірних правовідносинах на підставі додаткової угоди №1 до договору №110 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та безпосередньо вказаного договору від 1 червня 2019 року. Зокрема згідно з п. 6 вказаного договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Ціна таких послуг визначена пунктом 10 договору, а згідно з п. 11 такого плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. А відповідно до п. 32 договору спори та розбіжності, що можуть виникнути під час надання послуги з управління, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку. Окрім того згідно з ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вже зазначалось судом вище, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2022 року, що набрало законної сили, встановлено наявність у відповідачів обов`язку оплачувати ЛКП «Господар» вартість наданих послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Водночас суд вважає підтвердженою ту обставину, що позивач належним чином надавав послуги відповідачам, оскільки відповідно до частин 1 та 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що сторони складали акти-претензії, суд використовує презумпцію, що позивач належним чином надавав відповідачам житлово-комунальні послуги. Також у справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним, а тому такий приймається судом до уваги як належний доказ розміру наявної у відповідачів заборгованості. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідачі за отримані житлово-комунальні послуги не сплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 2684 грн., сплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 5). При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 3028 грн., сплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 5). На підставі наведеного та

Outcome: approved