Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

30 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки остання не виконує батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, тобто злісно ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Крім цього прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 квітня 2024 року [PERSON] викликано до суду шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Позивач, [PERSON] і його представник, адвокат Галушко С.С. у судовому засіданні підтримали позов і прохали його задовольнити. Крім цього прохали залишити без розгляду вимогу про стягнення аліментів, оскільки таке питання вже вирішено. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, відзиву до суду не подала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, в судовому засіданні не заперечували проти позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Малолітня [PERSON] проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні (а.с.10). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року визначено місце проживання [PERSON] спільно з батьком, [PERSON] . Крім цього, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-13). На цей час [PERSON] є вихованкою Кобеляцького закладу дошкільної освіти № 2 «Золотий півник» Кобеляцької міської ради Полтавської області. У вихованні дитини бере участь лише батько дитини. [PERSON] на батьківські збори не з`являється, з дитиною у дитячому садочку не спілкується, не бере участь у її вихованні ( а.с. 14). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області прийняв висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносного її малолітньої доньки, [PERSON] . Органом опіки та піклування установлено, що [PERSON] востаннє бачила дитину у 2021 році. Відтоді до дитини не приїздила, участі у вихованні не брала, не цікавилася життям, фізичним, духовним і моральним розвитком дитини, хоча батько дитини місце проживання не змінював, не перешкоджав у спілкуванні матері з дитиною. [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання та утримання доньки, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі (а.с.41-42). Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] і [PERSON] проживали спільно в с. Кунівка Кобеляцького району Полтавської області та в них народилась спільна донька - [PERSON] . Коли дитині було шість місяців мати дитини залишила постійне місце проживання і більше додому не поверталась, життям доньки не цікавилась. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] у 2021 році залишила місце свого постійного проживання. Цього ж року місце проживання дитини визначено з батьком і матір дитини з цього часу ( незважаючи на вік дитини) життям доньки не цікавилась. Відомостей про здійснення тиску на відповідача та незадовільний стан здоров`я судом не встановлено, тому суд вважає, що [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків. Оскільки станом на моменту прийняття рішення судом [PERSON] жодних заяв по суті справ не подала, суд вважає, що на цей час не бажає виправитись і виконувати свої батьківські обов`язки. На переконання суду [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, яку востаннє бачила у 2021 році (коли дитині було лише шість місяців), а тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Крім цього, суд вважає за доцільне залишити позов [PERSON] у частині з відповідача аліментів на утримання дитини, так як з цього питання є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав, то такі витрати необхідно стягнути із відповідача.

Outcome: approved