Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

25 січня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1-3). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було передано за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 30 на звороті). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2024 року справу розподілено у провадження судді Приваліхіної А.І. В обґрунтування позову зазначено, що 27 березня 2004 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги, наявністю сварок. Зазначає, що тривалий час кожен живе окремим життям, своїми інтересами, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вказує, що примирення не можливе, перебування у шлюбі суперечить нормальному розвитку кожного з подружжя окремо. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18\~березня 2024\~року справу\~прийнято до\~провадження у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін та\~призначено судове\~засідання на\~09\~квітня 2024\~року (а.\~с.\~37),\~копія якої надіслана учасникам справи 18 березня 2024 року за вихідним № 7056/24-вих/2/204/1974/24 (а. с. 38). Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а. с. 72 та на звороті). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 71), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 27 березня 2004 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Северодвинськ Архангельської області рф, та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженою у\~м.\~Новосибірськ рф,\~укладено шлюб,\~про що\~складено актовий\~запис №\~102,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~№ [NUMBER] \~від 27\~березня 2004\~(а.\~с.\~8).\~Прізвище позивачки\~після реєстрації\~шлюбу \~« [PERSON] ».\~Від шлюбу\~мають неповнолітнього\~сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 березня 2019 року (а. с. 6). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка виявила бажання не змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved