Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на цей час хоч і зареєстрована за місцем проживання матері, однак проживає разом з батьком та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка в свою чергу не тримає з ними жодного контакту та не допомагає жодним чином. Відповідачка є працездатною, молодою по віку, а тому має змогу працювати та утримувати доньку. Ухвалою суду від 14.05.2024 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання по справі призначено на 30.05.2024 року та відкладено на 06.06.2024 року. 29.05.2024 року до суду від представника відповідача, адвоката Сідун В.М., надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого встановлено наступне. Так, відповідачка визнає, що дійсно перебувала у шлюбі з позивачем під час якого в них народилася донька. Станом на зараз донька залишилася проживати в Україні разом з батьком. Однак, безпідставними твердження позивача про те, що матір не надає допомоги своїй дитини. Зазначає, що заявлена сума до стягнення у розмірі 10000,00 грн. є не підйомною для неї, адже вона тимчасово не працює, не має іншого доходу крім гарантованої соціальної допомоги для осіб, яким надано тимчасовий захист. Тому на підставі вищезазначеного просить задовольнити позов частково та стягувати з матері аліменти на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні позивач заявлені ним вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник, адвокат Сідун В.М., у судове засідання з розгляду цієї справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Із врахуванням відсутності підстав для відкладення судового засідання, суд, заслухавши позицію позивача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.10.2011 року. Також встановлено, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2024 року визначено місце проживання дитини разом з батьком за адресою [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради № 02-9-6/1170 від 12.09.2023 року визнано за доцільне встановити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Відтак судом встановлено факт проживання дитини з разом батьком. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До того ж, в силу ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: partial