Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що [INFO] в с. Майнич померла її мати [PERSON] , свідоцтво про смерть видане Озерненською сільською радою 11.05.1995 р. № [NUMBER] . Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина становить лише право на земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га, згідно сертифікату серія ЛВ №046277 зареєстрованого за № 279 від 15.05.1997 р. виданого [PERSON] , який є втрачений. Із заповіту, складеного [INFO] [PERSON] , яка проживає в с. Майнич Самбірського району, посвідченого секретарем виконкому Озерненської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №17 відомо, що вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла позивачці, [PERSON] . У заповіті вказано, що по просьбі неписьменної заповідачки [PERSON] заповіт підписала інша особа. Позивачка зазначає, що проживала в [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , вела з нею спільне господарство до дня її смерті. Витрати на поховання взяла на себе. Після смерті [PERSON] здійснювала догляд за житловим будинком та присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] . Нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області листом №879/01-16 від 09.04.2024 року повідомив, що не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на вище зазначену земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га, оскільки із поданих документів не вбачається прийняття нею спадщини матері, так як згідно інформації на стор.11 її паспорта громадянина України відомо, що вона з 06.08.1976 року зареєстрована в м. Дрогобич, а також не подано оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а тому рекомендовано за захистом свого права як спадкоємця [PERSON] даного майна звернутись до суду. Із врахуванням наведеного та поданих документів, позивачка просила суд встановити факт, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га. на території с.Майнич Самбірського району, Львівської області, згідно сертифікату серії ЛВ №046277 виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 07.05.1997 року № 311, зареєстрованого за № 279 від 15.05.1997 року, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] . У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, справу просила розглянути і вирішити у її відсутності. Представник відповідача Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області у\~підготовче засідання\~не з`явився,\~подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без присутності представника, щодо задоволення позовної заяви не заперечують. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі\~ ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] відомо, що [INFO] в с. Майнич Самбірського району Львівської області померла [PERSON] (а.с. 6). Із заповіту, складеного 11 серпня 1988 року [PERSON] , яка проживає в с. Майнич Самбірського району, посвідченого секретарем виконкому Озернянської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №17 відомо, що вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] . У заповіті вказано, що по просьбі неписьменної заповідачки [PERSON] заповіт підписала інша особа - [PERSON] (а.с. 8). Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина становить право на земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га, згідно сертифікату серія ЛВ №046277 зареєстрованого за № 279 від 15.05.1997 р. виданого [PERSON] , який є втрачений (а.с. 9). Згідно довідки, виданої старостою Лукавського старостинського округу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області № 80 від 10.04.2024 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , проживала в [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , вела з нею спільне господарство до дня її смерті. Витрати на поховання матері взяла на себе. Після смерті [PERSON] здійснювала догляд за житловим будинком та присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] (а.с. 7). Із повідомлення завідувача Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області № 879/01-16 від 09.04.2024 року відомо, що нотаріальна контора не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на вище зазначену земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га, оскільки із поданих документів не вбачається прийняття нею спадщини матері, так як згідно інформації на стор.11 її паспорта громадянина України відомо, що вона з 06.08.1976 року зареєстрована в м. Дрогобич, а також не подано оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а тому рекомендовано за захистом свого права як спадкоємця [PERSON] даного майна звернутись до суду (а.с. 5). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»,\~ відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року\~встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 549 ЦК УРСР 1963 року\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994 року №18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної орга\-ні\-зації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини. Будучи донькою [PERSON] позивачка тривалий час перед смертю матері фактично проживала разом з нею в [ADDRESS] , разом вели спільне господарство, а після її смерті здійснювала догляд за житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, що вбачається із довідки № 80 від 10.04.2024 р. Отже, відповідно до вимог поло\-ження ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своєї матері і тим самим прийняла її спадщину за заповітом. [PERSON] на день смерті мала право на земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га. на території с. Майнич Самбірського району, Львівської області, згідно сертифікату серії ЛВ №046277, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 07.05.1997 року № 311, зареєстрованого за № 279 від 15.05.1997 року, що підтверджується як фотокопією сертифікату так і витягом з книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Лукавській сільській раді (а.с. 9-10). Оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ № 046277 втрачено про що в газеті «Голос Самбірщини» подано відповідне оголошення. Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 якою затверджено форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), у сертифікаті повинно бути зазначено назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на земельну частку та її вартість. Згідно п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Отже, сертифікат на право на середню земельну частку може бути видано лише гро\-ма\-дянину, який має право на середню земельну частку. Так як особа, яка мала право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) нового зразку померла, то в даний час неможливо видати сертифікат іншій особі, навіть і спадкоємцю на ім`я померлого. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу \~України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із вимогами ч 2\~ст. 315 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч. 2 п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При співставленні усіх наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , обґрунтована та підлягає до задоволення. Встановлення наведеного факту має для позивачки юридичне значення, так як необхідне для оформлення спадщини. Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за законом, а саме права на земельну частку (пай) розміром 2,91 ум.кад.га. на території с.Майнич Самбірського району, Львівської області, згідно сертифікату серії ЛВ №046277, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] . Незважаючи на те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) є втрачений, право на земельну частку (пай) є правом майнового характеру, а отже не припинилось внаслідок втрати сертифікату та смерті особи, яка мала право на земельну частку (пай), входить до складу спадщини, право на яку позивачка має за заповітом.

Outcome: approved