Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 10.01.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство "Універсал Банк" повернути грошові кошти у розмірі 7742,18 грн. на банківський рахунок [PERSON] , IBAN [NUMBER] , відносно яких були проведені несанкціоновані операції в період з 05:29:12 годин 28 грудня 2023 року по 05:29:26 28 грудня 2023 року. Ухвалою від 16.01.2024 року провадження у справі відкрито. 29.01.2024 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи. 12.02.2024 року від АТ "Універсал Банк" до суду надійшов відзив на позовну заяву. 15.02.2024 року судом отримано від АТ "Універсал Банк" заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 21.02.2024 року заяву представника відповідача Акціонерне товариство "Універсал Банк" із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження залишено без задоволення. Позивач [PERSON] правом на подання відповіді на відзив не скористалась. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах [PERSON] посилається на те, що вона є споживачем банківського додатку monobank. 28.12.2023 року о 05:29 протягом 14 секунд з належного позивачу рахунку було здійснено дві валютні транзакції на суму в розмірі 7742,18 грн. Валюта таїландський бат, адреса терміналу Bangkok. Після проведення двох вдалих транзакцій було здійснено ще дві транзакції на суму 8847,99 грн. та 4423,99 грн., які не були вдалими у зв`язку з недостатньою кількістю коштів на рахунку, після чого банківська картка була заблокована. Вказані платіжні операції позивач [PERSON] не здійснювала, банківську картку не втрачала та нікому не передавала, ПІН-код картки або іншу персональну інформацію не розголошувала, Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank не порушувала. Одразу після виявлення факту списання грошових коштів з банківської картки позивач звернулася до служби підтримки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для блокування платіжної картки та повідомлення співробітників банку про незаконне списання невідомими особами грошових коштів. Позивач звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до уповноважених осіб Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області стосовно посадових осіб АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. На час звернення до суду викрадені у [PERSON] грошові кошти не повернуто, про результати службового розслідування не повідомлено. Відповідач повністю відсторонився від поновлення прав [PERSON] , яка, оскільки є споживачем послуг, є слабкою стороною у правовідносинах з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Позивач [PERSON] вказує, що під час здійснення не типових для позивача транзакцій, у нічний період доби, відповідач в порушення норм Закону України «Про платіжні послуги» не отримував згоди позивача (не були використані будь-які можливості як то смс-повідомлення, дзвінок оператора чи інші варіанти підтвердження платежів), відповідачем не було дотримано верифікації позивача, як користувача послуг, та не було застосовано посиленої автентифікації, внаслідок чого відбулось несанкціоноване списання коштів з рахунку позивача. Єдиним, хто мав інформацію про персональні дані позивача, а саме про наявність кредитної картки та кредитного ліміту, номер, термін дії, CCV2-код є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який не виконав свого обов`язку щодо належного зберігання та захисту інформації. Позивач зазначає, що в порушення ст. ст. 1, 2, 68 Закону України «Про платіжні послуги», ст. ст. 4, 14 Закону України «Про захист прав споживачів» АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не забезпечило безпеку операцій із банківським рахунком [PERSON] , допустило викрадення своїми співробітниками грошових коштів з банківського рахунку [PERSON] , а тому зобов`язане відновити залишок коштів на картковому рахунку. У відзиві на позовну заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилається на те, що Банк не несе відповідальності за операції, підтверджені правильним введенням ПІН-коду, оскільки обов`язок тримати його в таємниці, як і інших аутентифікаційних даних повністю покладається на клієнта банку, відповідно до Умов і правил. Банк не несе відповідальності за операції, підтверджені правильним введенням коду, наданого Банком в рамках технології 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в Мобільному додатку - визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч. Банк проводить свою діяльність виключно з дотриманням всіх вимог законодавства та з повним дотриманням умов договорів, укладених з клієнтами, якими, в тому числі, передбачена відповідальність за власні дії останніх, що стосується надання третім особам інформації, за допомогою якої можна здійснити авторизацію. При цьому представник відповідача зазначає, що позивачем [PERSON] особисто було створено цифрову картку шляхом додавання (прив`язки/токенізації) її поточного рахунку/платіжної картки до електронного гаманця GOOGLE PAY. Прив`язка позивачем токена, за яким було здійснено спірні операції в торговій точці "INTERNET CAFE" до електронного гаманця GOOGLE PAY відбулась 26.12.2023 року о 12:58 через введення коду, який було направлено на особистий фінансовий телефонний номер Клієнта по смс по картці Клієнта. Позивач при особистому блокуванні своєї платіжної картки № [NUMBER] у своєму мобільному застосунку "Monobank" не повідомляла банк про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу - платіжної картки та/або втрату індивідуальної облікової інформації та/або про необхідність додаткового блокування створених ним особисто всіх цифрових карток у системі мобільних платежів (Електронного гаманця) GOOGLE PAY. Таким чином, у відповідності до укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору про надання банківських послуг від 26.08.2020 року операції, вчинені за допомогою Цифрової картки і Аутентифікаційних даних Клієнта, вважаються операціями Клієнта, оскільки останнім не було повідомлено службу підтримки Банку про компрометацію Аутентифікаційних даних та/або даних Цифрової картки по токену, який було додано особисто Позивачем, або про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу - платіжної картки та/або втрату індивідуальної облікової інформації. Представник відповідача зазначає, що спірні банківські операції було проведено Клієнтом або з відома Клієнта. Внаслідок неповідомлення Клієнтом Банку факту втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. Також представник відповідача звертає увагу на те, що саме Позивач повинен був подати до суду всі докази, якими він обгрунтовує свої Вимоги, Відповідач не повинен проводити роботу по збору доказів по справі за позивача, доводити чи спростовувати безпідставні припущення, адже тягар доведення покладається саме на Позивача. З позовної заяви незрозуміло, в чому саме полягає порушення прав позивача зі сторони АТ "Універсал Банк". Представник відповідача наголошує на тому, що відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішнення про відмову в позові, як неодноразово зазначав Верховний Суд. Правом на подання відповіді на відзив позивач [PERSON] не скористалась. Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області в письмових поясненнях зазначає деякі положення Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України "Про платіжні послуги" та ЦК України. При цьому щодо суті позовних вимог [PERSON] третя особа будь-якої думки в письмових поясненнях не навела. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено судом, 26.08.2020 року позивач [PERSON] підписала Анкетузаяву до Договору про надання банківських послуг, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. З довідки про наявність рахунку від 30.01.2024 року вбачається наявність у [PERSON] двох активних карток - [NUMBER] , дата активації картки: 28.12.2023 року, та [NUMBER] , дата активації картки: 10.01.2024 року. Також з вказаної довідки вбачається, що 27.12.2023 року було активовано кредитну картку [NUMBER] , яка була заблокована 28.12.2023 року. Судом досліджено Довідку, вих.№б/н від 06.02.2024 року, про входи [PERSON] до мобільного додатку Monobank за період з 26.12.2023 року по 02.01.2024 року. З Руху коштів по картці від 29.12.2023 року вбачається інформація по картці: [NUMBER] за період з 26.12.2024-28.12.2024, зокрема дві операції 28.12.2023 року: о 05:29:12 на суму - 2212,00 в валюті картки UAH (- 2000,00 в валюті операції THB), а також о 05:29:26 на суму - 5530,18 в валюті картки UAH (- 5000,00 в валюті операції THB). З платіжних квитанцій вбачається, що одержувачем вищезазначених коштів є 88 INTERNET CAFE, адреса терміналу - BANGKOK. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно з п.п. 68, 69 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні послуги" платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції або яка ініціює платіжну операцію шляхом подання/формування платіжної інструкції разом з відповідною сумою готівкових коштів; помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Частиною 20 ст. 38 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до ч. 4 ст. 87 Закону України "Про платіжні послуги" платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією. Згідно з ч. 5 ст. 87 Закону України "Про платіжні послуги" до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 26.08.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ «Універсал Банк» було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] протягом тривалого часу користувалась послугами АТ «Універсал Банк» та не мала на своєму рахунку кредитної заборгованості. Судом встановлено та не оспорювалось учасниками справи, що 28.12.2023 року з рахунку [PERSON] були списані грошові кошти шляхом здійснення двох транзакцій в валюті ТНВ на рахунок Інтернеткафе в м. Бангкок. При цьому позивач стверджує, що наведені обставини та факти вказують на те, що співробітники АТ «Універсал Банк» у невстановлений спосіб здійснили крадіжку грошових коштів з належної [PERSON] банківської картки шляхом несанкціонованого списання вказаних коштів без її відома та згоди. Вказані посилання сторони позивача належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтверджені. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що вона зверталася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до уповноважених осіб Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області стосовно посадових осіб АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Також позивач у позові вказує, що на час звернення до суду викрадені у [PERSON] грошові кошти не повернуто, про результати службового розслідування не повідомлено. При цьому на підтвердження вказаних звернень суду доказів не надано, більш того, навіть не зазначена дата та реквізити звернення позивача до правоохоронних органів. Також суду стороною позивача не надані будь-які докази звернень [PERSON] до відповідача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з приводу проведення розслідування чи повернення грошових коштів. На теперішній час відомості щодо проведення будь-якого розслідування щодо викладених в позовній заяві фактів в матеріалах справи відсутні. Також стороною позивача не доведено наявність винних дій зі сторони відповідача, наслідком яких було несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивача. Таким чином, в ході судового розгляду справи стороною позивача не доведено порушення прав [PERSON] стороною відповідача АТ «Універсал Банк». Враховуючи положення ст., ст. 38, 87 Закону України "Про платіжні послуги", суд приходить до висновку, що за відсутності доказів повідомлення [PERSON] відповідача АТ «Універсал Банк» про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника, тобто позивача в даній справі. Суд зазначає, що за час перебування справи в провадженні суду стороною позивача [PERSON] будь-яких додаткових доказів, а також відповіді на відзив з запереченням проти викладеного стороною відповідача у відзиві суду надано не було. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed