Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 08 листопада 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2377. \~ \~ \~ \~ Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначала, що на даний час донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач в свою чергу, добровільно участі в утриманні їх дитини не приймає, хоча офіційно працевлаштований й відповідно отримує достатній дохід та має можливість надавати їй грошову допомогу на утримання дитини, а тому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 8\~000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] визнає позов в частині стягнення з нього аліментів, однак в частині способу та розміру аліментів не визнає і вважає, що позивачкою не було надано суду доказів щодо можливості стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 8\~000 грн. При цьому, відповідач дійсно працевлаштований офіційно, однак розмір його заробітної плати не дозволяє сплачувати аліментів в розмірі, про який просить позивачка. Також відповідач не має на праві власності нерухомого та рухомого майна, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу). Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, ч.2 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що сторони з 08 листопада 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2377(а.с.7). Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.8).\~Батьками дитини\~вказані: [PERSON] та [PERSON] . На даний час дитина сторін проживає разом із позивачкою, яка самостійно несе усі витрати по утриманню дитини. Участь батька в утриманні дитини носить мінливий характер та не є систематичною. При цьому, будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростовували дану обставину матеріали справи не містять. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Так, положеннями ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Крім того, ч. 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини ( крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є обставиною, яка враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому,\~ч.\~2\~ ст. 182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім для забезпечення \~гармонійного розвитку \~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно приписів\~Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку становить: у віці до 6 років - 2563 гривні, віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Крім того, відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Ураховуючи вищевказані положення закону та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині наявності правових підстав для стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та є працездатною особою. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дитини, суд ураховуючи положення ст. 182 СК України, виходить з наступного. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] є фізично здоровий, має офіційне місце роботи, де отримує щомісячний дохід, й відповідно має можливість та зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Доказів на підтвердження наявності у відповідача інших зобов`язань чи перебування на його утриманні інших осіб суду не надано. При цьому, періодична участь відповідача в утриманні дитини не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки періодична участь в утриманні дитини не перешкоджає позивачу звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів і не залежати від наявності чи відсутності бажання у батька в певний період часу брати участь в їх утриманні в грошовій чи у натуральній формі. Також, вирішуючи питання про стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію відповідача щодо часткового визнання позову та відсутності доказів зі сторони позивачки на підтвердження обґрунтування суми розміру аліментів в розмірі 8000 грн., зокрема доказів щодо необхідності стягнення у рахунок аліментів витрат на англійську мову та танці. Таким чином, ураховуючи вищевказане, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, а також зважаючи на матеріальне становище позивачки, а також те, що саме на позивачці лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню дитини, забезпечення її харчуванням та одягом, а також житлом, приймаючи до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, приходить до висновку, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, при визначенні розміру аліментів відповідно до\~ст.182 СК України\~суд, ураховуючи потреби дитини, приходить до висновку, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дитини саме у розмірі 4\~000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 26 березня 2024 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. За правилами ст.141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial