Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до\~суду з\~\~позовом\~про повернення їй неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що були відібрані за рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.09.2020 без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 вересня 2020 року за рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області у неї відібрано дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та призначено стягнення аліментів на користь малолітніх дітей. Діти проживають в будинку сімейного типу в с.Сколобів Житомирського району Житомирської області в сім"ї [PERSON] . Вона проживає у батьківському будинку, не працює, отримує пенсію по інвалідності ІІ групи. Умови її життя змінилися, має постійне місце проживання, утримує невеличке підсобне господарство, обробляє присадибну ділянку, веде добропорядний спосіб життя. У будинку створені всі необхідні умови для проживання дітей. Має можливість і бажання виконувати всі батьківські обов"язки щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , приймати участь у їх житті, піклуватися про фізичний та духовний розвиток, утримувати матеріально, сприяти їх розвитку та вихованню. Спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, має хороші відносини з рідними та сусідами за місцем проживання. Декілька разів відвідувала дітей, проте не могла це робити частіше, оскільки діти дуже засмучувалися, хочуть додому та бути разом. З моменту відібрання дітей відпали підстави, які були причиною їх відібрання, вважає, що існують всі підстави для повернення дітей, що також відповідає їх інтересам. Ухвалою від 16.04.2024 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та\~ просила\~ їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо повернення [PERSON] її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що згодні на повернення їх до матері [PERSON] та проживати з нею. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, показання свідків, думку дітей, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється матір"ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 20.05.2010 року, серії [NUMBER] від 06.10.2011 року (а.с.6-7). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.09.2020 у [PERSON] відібрано її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав, та стягнуто аліменти на користь дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.06.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.8-10). Згідно виконавчого листа Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.09.2020 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.06.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та станом на 31.12.2023 має заборгованість по аліментах в сумі 71253,86 грн. (а.с.15-16). Відповідно до рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13.04.2023, у задоволенні позову органу опіки та піклування Курненської сільської ради \~Житомирського району Житомирської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відмовлено (а.с.11-14). \~ \~\~ \~ \~ \~ З довідки №731 від 19.12.2023, виданої виконавчим комітетом Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що неповнолітні діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на даний час перебувають у будинку сімейного типу в с.Сколобів Житомирського району Житомирської області у сім"ї [PERSON] (а.с.18). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов життя [PERSON] від 18.12.2023, остання проживає в батьківському будинку, разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , онукою [PERSON] , [INFO] . Мають земельну ділянку розміром 0.10 га., в підсобному господарстві утримують птицю, козу. [PERSON] пенсіонер, має ІІ групу інвалідності. Дрова для опалення будинку заготовлені в необхідній кількості, земельна ділянка підготовлена до весняних робіт. Продукти харчування: крупи, консервація, картопля, олія, мука, цукор, закуплені (а.с.21). Відповідно до довідки Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області про склад сім"ї № 726 від 18.12.2023, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та до складу її сім"ї (зареєстрованих) входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно довідки-характеристики № 727 від 18.12.2023, виданої виконавчим комітетом Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, на [PERSON] , остання на даний час не працює, знаходиться на пенсії по інвалідності (ІІ гр.), розлучена, проживає у батьківському будинку разом з донькою [PERSON] , 2003 р.н. та онукою [PERSON] , [INFO] (а.с.19). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №075043 від 19.12.2022 та посвідчення серії [NUMBER] , виданого 08.08.2018, вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання з 01.11.2022 та є пенсіонеркою (а.с.25-26). Рішенням від 29.11.2023 №136 виконавчого комітету Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, затверджено висновок про доцільність поновлення батьківських прав матері [PERSON] (а.с.22). Згідно висновку органу опіки та піклування Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області про доцільність поновлення батьківських прав матері [PERSON] , остання на даний час веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання, можливість і бажання виконувати всі батьківські обов"язки, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає. Орган опіки та піклування Курненської сільської ради вважає за доцільне поновити в батьківських правах [PERSON] , відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24). Відповідно до актів обстеження умов проживання і виховання дітей в сім"ї [PERSON] від 29.05.2024, 03.06.2024, санітарно-побутові умови в задовільному стані, речі складені, в будинку чисто, продукти харчування в наявності, в будинок проведена вода, є бойлер. Для дітей присутні спальні місця, меблі, електроприлади. На присадибній ділянці посаджена картопля та овочі. Рішенням від 04.06.2024 №95 виконавчого комітету Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, затверджено висновок про доцільність повернення дітей [PERSON] , [PERSON] матері [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області про доцільність повернення дітей матері [PERSON] , на даний час змінилися умови її життя, веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання, можливість і бажання виконувати всі батьківські обов"язки, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає. В будинку створені належні умови для проживання та виховання дітей, чисто, речі складені, присутні продукти харчування, дрова в достатній кількості. Орган опіки та піклування Курненської сільської ради вважає за доцільне повернути дітей [PERSON] та [PERSON] мамі [PERSON] . У судовому засіданні свідки [PERSON] , який є старостою Теньківського старостинського округу Курненської сільської ради та [PERSON] , яка є спеціалістом загального відділу Теньківського старостинського округу, повідомили, що у 2020 році у [PERSON] були відібрані її діти [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивачка перебувала на тривалому стаціонарному лікуванні, а діти знаходились за місцем проживання в селі без нагляду та не мали належних умов для проживання. У селі [PERSON] характеризується позитивно, веде добропорядний спосіб життя, алкогольні напої не вживає, скарг на неї від інших мешканців не надходило. На даний час [PERSON] має бажання повернути дітей, зробила в будинку ремонт, покращила побутові умови, купила техніку, наявні продукти харчування. Позивачка не працює, має ІІ групу інвалідності, а в селі відсутня робота, яку за станом здоров`я може виконувати позивачка, отримує пенсію. [PERSON] поряд з будинком має присадибну ділянку, яку обробляє та вирощує городину. В літній період також утримує домашню птицю. В будинку позивачкою створені умови для проживання та виховання дітей і вона спроможна на належному рівні доглядати за дітьми. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч.2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі "М. С. проти України" у рішенні від 11 липня 2017 року, заява №2091/13, та у рішенні "Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. З ч.1 ст.170 СК України вбачається, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. Дослідженні судом подані сторонами докази свідчать про те, що обставини, які стали підставою для відібрання дітей у [PERSON] , на даний час відсутні. Під час розгляду справи встановлено, що позивачка змінила свій спосіб життя, бажає проживати разом із своїми дітьми, виховувати їх та матеріально забезпечувати, для чого забезпечена відповідним житлом із належними умовами для проживання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність повернення неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] матері [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, правомірними та законними позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачку звільнено\~\~від сплати судового збору, як особу з інвалідністю ІІ-ї групи (пенсійне посвідчення серія [NUMBER] від 08.08.2018), а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved