Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ковач Іван Васильович, звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на користь з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000 гривень, щомісячно на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення даного позову до досягнення дітьми повноліття, та стягнути аліменти за минулий час, починаючи з 01.01.2014 року. Позов обґрунтовано тим, що 21 листопада 2009 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб. У період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] . Вказує, що в 2013 році шлюбні відносини сторін припинилися, відповідач не бере участі у вихованні спільних з позивачем дітей, з того моменту утриманням дітей займається позивач разом з яким діти проживають весь цей час. 08 вересня 2014 року позивач зверталась з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 19 вересня 2014 року було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду 10.10.2014 року 24.12.2014 року судом позов було залишено без розгляду через повторну неявку позивача. Позивач зазначає, що не зможе забезпечити самостійно належний рівень життя та розвитку дітей, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з січня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати такий розмір аліментів. Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, повідомлялась належним чином. При цьому, 03.06.2024 року до суду від представника позивача адвоката Ковач І.В. поступила заява, згідно якої просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 03.06.2024 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявсь належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 21.11.2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєструвано шлюб Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Удгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №157. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 01.12.2023 року (видано повторно). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.09.2019 року (видано повторно) вбачається що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.09.2019 року (видано повторно) вбачається що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Також додано копію позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка подана до суду 17.10.2013 р. З копії ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 04.06.2014 (справа №308/18208/13-ц) вбачається, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу- залишено без розгляду. Крім того, з доданих документів встановлено, що 08.09.2014 року знову була зареєстрована в суді позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, при цьому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.06.2014 (справа №308/11563/14-ц) залишено без розгляду, через повторну неявку позивача. До матеріалів справи представником позивача адвокатом Ковач І.В. також було додано заяви громадян [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), у яких останні підтверджують, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7ЗУ\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років: 3196 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Із матеріалів справи встановлено, що 21.11.2009 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, як зазначає позивач фактично з 2013 року шлюбні відносини припинено, діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується заявами громадян [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує вік дітей, те, що вони проживають з матір`ю, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved