Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулась Вишнівецька селищна рада Кременецького району Тернопільської області, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , з позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 21.02.2024, до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав матері та відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач просить: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 3. Відібрати малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. 4. Дитину позбавлену батьківського піклування, [PERSON] передати органу опіки та піклування Вишнівецької селищної ради для подальшого її влаштування в сімейні форми виховання дітей. 5. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму з кожного для дитини відповідного віку. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те що, [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Вишнівецької селищної ради Кременецького району, як дитина батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов`язків та не забезпечують належних умов для проживання. Відповідно до актів умов проживання складених службою у справах дітей Вишнівецької селищної ради спільно зі старостою с.Діброва та директором Коханівської гімназії, санітарний стан житлового приміщення в якому проживає дитина незадовільний, не створено жодних умов для проживання дитини. Мати постійно відсутня за місцем реєстрації. Протягом 2022-2024 років з батьком проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків - позитивного результату не принесло. Відповідачі не займаються належним вихованням дочки та не виконують батьківські обов`язки. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/523/24. 26 лютого 2024 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання справи (а.с.16-17). Представник позивача Вишнівецької селищної ради у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, хоча про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, по невідомій суду причині, хоча про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена. Відповідачі не подали до суду відзиву. Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2009 року (а.с.4). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог ст.ст.150, 155 Сімейного кодексу України ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , а саме: не приймають участі у її вихованні, не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надають матеріальної допомоги для її утримання, що підтверджується матеріалами даної справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Відповідно до висновку органу опіки та піклування по доцільність відібрання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, виконавчий комітет Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с.10-12). Дитина [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] та навчається в 9 класі Коханівської гімназії. Мати [PERSON] зареєстрована в с.Діброва Кременецького району Тернопільської області, але з 2015 року за місцем реєстрації не проживає, з 2019 року не виконує обов`язки по вихованню та утримані дитини. Батько [PERSON] , не займається належним вихованням та утриманням дитини, не цікавиться станом успішності та поведінки дитини в гімназії, не відвідує заходи та збори. Часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не підтримує належний стан будинку. [PERSON] усім необхідним забезпечує брат [PERSON] , який проживає в Польщі. Дані обставини знайшли своє підтвердження інформацією надиректора Коханівської гімназії №01-24/06 від 05.02.2024 (а.с.5), листом Коханівського старостиного округу Вишнівецької селищної ради від 06.02.2024 №2-15/8/01-16 (а.с.6) та іншими матеріалами справи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною сьомою ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до\~п.п.2-5\~ч.1\~ст.164\~СК України\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він: ухиляються\~від виконання\~своїх обов`язків\~щодо виховання\~дитини та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; жорстоко\~поводяться з\~дитиною;\~є хронічними\~алкоголіками або\~наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва . Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] , батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, а тому позов слід задовольнити, позбавивши відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , як таку, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та стягнути аліменти на дитину. Крім того, суд враховує, що залишення дитини з батьком [PERSON] є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, тому відібрання дитини є виправданим і таке втручання здійснюється з метою захисту інтересів дитини. Суд доходить висновку, що саме рішення про відібрання дитини від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача [PERSON] можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того згідно з вимогами ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за заявою відповідача може постановити рішення про повернення йому дитини. Відтак відповідач [PERSON] не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із заявою про повернення йому дитини. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України у разі відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи відсутність інших родичів, які виявили бажання піклуватись про дитину [PERSON] , суд вважає за доцільне передати дитину органу опіки та піклування Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , суд виходить з того, що згідно із вимогами ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів, те, що вони зобов`язані сплачувати аліменти на утримання дитини, наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму з кожного для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що згідно з п.п.3, 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 6056 грн (3028 грн + 3028 грн = 6056 грн) з кожного за розгляд судом позовних вимог про позбавлення батьківських прав матері (судовий збір сплачується в розмірі 3028 грн згідно Закону України «Про судовий збір») та відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав (судовий збір сплачується в розмірі 3028 грн згідно Закону України «Про судовий збір»), стягнення з кожного відповідача аліментів на утримання дитини (судовий збір сплачується в розмірі 3028 грн згідно Закону України «Про судовий збір»), від сплати яких позивач звільнений, а інші судові витрати у справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки останніми не заявлялися клопотання про стягнення інших судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved