Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

29.02.2024 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором оренди в сумі 144000 грн. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 зазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Балаклійського районного суду Харківської області, яка надійшла 08.04.2024. В обґрунтування позову представник позивача адвокат Котлубовська І.В. посилалася на те, що 09.12.2021 р. між ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено Договір оренди № А00134742, за яким орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту обладнання), а орендар зобов`язався виплачувати орендодавцю орендну плату та після закінчення терміну оренди повернути йому зазначене обладнання. В рамках дії даного Договору згідно Акту передачі обладнання в тимчасове користування на строк з 22.02.2022 по 23.02.2022 Орендодавець передав Орендарю в оренду обладнання, а саме: плиткоріз ручний Battipav PROFI 130 ALU (133 см.) 1 шт.; з вартістю оренди обладнання 200,00 грн./доба. В силу п.3.1. Договору оренди, орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору не пізніше дати передачі обладнання в оренду. В порядку застосування умов Договору, на період 1 доба, Орендарем було здійснено передоплату вартості оренди в розмірі 200,00 грн. та гарантійний платіж в розмірі 2000,00 грн. В силу п.3.3 Договору оренди, гарантійний Платіж означає платіж по забезпеченню виконання Орендарем зобов`язань за цим Договором та сплачується Орендодавцеві не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір Гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається Орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у Орендодавця без нарахування будь-яких відсотків. Гарантійний платіж Орендодавець самостійно використовує у випадку несплати орендної плати, та/або компенсує за рахунок Гарантійного платежу будь-які збитки, заподіяні з вини Орендаря, та/або зараховує у якості штрафної санкції (п.3.3.1. Договору оренди). Пунктом 4.4 договору передбачено, що при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. З урахуванням ненадходження від Орендаря на рахунок Орендодавця 100% передоплати за користування обладнанням понад встановлений термін та непогодження сторонами наступного терміну оренди, Договір оренди припинив свою дію та відповідно закінчився 23.02.2022. Згідно з п.5.5 Договору оренди, Орендар повинен повернути Обладнання в день i час закінчення строку оренди, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору та/або в Акті передачі, або зазначений у вимозі Орендодавця про повернення Обладнання строк, у визначених Договором випадках. Разом з цим, Орендарем допущено порушення зобов`язання за договором оренди та не повернуто обладнання за наявності факту його користування після закінчення терміну оренди. Згідно п. 7.2. Договору, за прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди Орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки. Оскільки неустойка, заявлена на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, до якої застосовуються положення ст. 551 ЦК України, то до неустойки у розмірі подвійної орендної плати, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, приписи ст. 551 ЦК України щодо можливості зменшення її розміру не Застосовуються, про що зазначено у постановах Верховного Суду від №914/730/17 від 29.03.2018 р. та № 924/80/19 від 30.10.2019 р.,№924/599/19 від 07.04.2020. Таким чином, розмір заборгованості по неустойці Відповідача перед позивачем складає 144 000,00 грн. (365 діб х 200,00 грн.*2/доба за період з 29.02.2023 по 29.02.2024 2000,00 грн. гарантійний платіж). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 16.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.05.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Кундіус Г.В. подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що 09.12.2021 між сторонами було укладено договір оренди № А00134742 на умовах, зазначених у позовній заяві. Згідно Акту прийому-передачі позивачем відповідачу було передане обладнання в тимчасове користування, а саме: плиткоріз ручний «Battipav» на строк з 22.02.2023 по 23.02.2023. Відповідачем було внесено передоплату за Договором оренди в розмірі 2200 грн., отже відповідач сплатив в рахунок орендної плати гарантійний платіж в сумі 2200 грн. за 11 днів (200 грн. на добу), а саме: до 05.03.2022 року включно. Фактично відповідач використав обладнання 2 дні (22.02.2022 та 23.02.2023) і 24.02.2022 почалося повномасштабне вторгнення російськї федерації та військова агресія. Вказала, що відповідач зареєстрований та проживав постійно в Балаклійському районі Харківській області, яке з 26.02.2022 по 08.09.2022 було окупованою територією, а з 08.09.2022 та на даний час є зоною бойових дій. З урахуванням того, що відповідач перебував у окупації з 26.02.2022 по серпень 2022 року, він не мав з поважних причин можливості повернути позивачу обладнання або надіслати листа чи зв`язатися іншим способом із відповідачем. З 01 серпня 2022 року відповідач був мобілізований та виїхав за місцем проходження військової служби, тому не користувався обладнанням і не проводив заплановані раніше ремонтні роботи за його допомогою, хоча орендну плату він вніс за 11 днів до 05.03.2022 включно. З 01.08.2022 року відповідач мобілізований і протягом всього часу та на даний момент перебуває на фронті, захищаючи Батьківщину на передовій. Орендованим обладнанням [PERSON] не користується, але воно перебуває у справному стані в його житлі і буде повернуто, як тільки він звільниться з військової служби або йому буде надано відпустку. Тому договір оренди не виконується фактично та є припиненим з 26.02.2022 за форс-мажорних обставин, а орендна плата, яку просить стягнути позивач, не підлягає стягненню. \~ \~ \~ \~13.05.2024 представником позивача [PERSON] адвокатом Котлубовською І.В. подано відповідь на відзив, у якому зазначила, що предметом спору є стягнення неустойки в розмірі 144000,00 грн. за Договором оренди за період з 29.02.2023 по 29.02.2024. Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання в частині неможливості виконання договірного зобов`язання, Відповідач посилається на форсмажорні обставини (військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022, перебування на військовій службі з 15.03.2022 та неможливість використання обладнання. В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала справа №183/2680/23 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, а саме орендної плати за період з 22.02.2022 по 07.02.2023. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. від 11.01.2024 у задоволенні позову ФОП [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024 рішення було залишено без змін. До висновків про відмову задоволенні позовних вимог суди прийшли з підстав, що територія, де зареєстрований Відповідач з 26.02.2022 по 08.09.2022 була окупована військами російської федерації та є зоною бойових дій та з підстав перебування [PERSON] з 15.03.2022 на військовій службі. Встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув орендоване ним обладнання, посилаючись на ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні". Однак Відповідачем не надано доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України за його зверненням про введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання останнім зобов`язань за Договором оренди. Посилання Відповідача [PERSON] на окупацію с.Петрівське, Балаклійського району, не заслуговують на увагу, оскільки в силу Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, с. Петрівське Балаклійської міської територіальної громади перебувало в окупації з 24.02.2022 по 13.03.2022 та на даній території велись бойові дії з 05.03.2022 по 12.09.2022. Обставини, на які посилається відповідач (проведення бойових дій в с.Петрівське Балаклійського району) відпали (перестали існувати), із відповідним відновленням можливості використовувати орендоване майно. Вказала, що воєнний стан на території України не може означати безумовну неможливість невиконання відповідачем договірного зобов`язання. Відтак, висновки суду першої інстанції про об`єктивну неможливість виконання договірного зобов`язання з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, не заслуговують на увагу. У випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі виконати договірні зобов`язання, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з Позивачем, змінити умови договору в частині перенесення строків оплати, в частині відповідальності за невиконання умов договору тощо. Крім того, дія форс-мажорних обставин не звільняє сторону від обов`язку за договором, а лише є легітимною підставою відстрочити виконання такого обов`язку до закінчення їх дії; сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають особі фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором. Також Відповідачем, з огляду на обмежену придатність до військової служби, не доведено факту перебування на фронті (передовій), що унеможливлює виконання договірних зобов`язань, в тому числі з моменту завершення бойових дій, не обгрунтував належними, допустимими та достатніми доказами неможливість виконання договірного зобов`язання, повернення орендованого обладнання (яке станом на сьогодні досі перебуває у Відповідача) з моменту припинення бойових дій в с.Петрівське з 12.09.2022, не доведено факту перебування Відповідача на фронті (з огляду на обмежену придатність). Тому позовні вимоги про стягнення неустойки (в розмірі 144 000,00 грн. за період з 29.02.2023 по 29.02.2024), заявленої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, нарахована в період після завершення бойових дій в с. Петрівське з 12.09.2022, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~10.06.2024 представником позивача [PERSON] адвокатом Котлубовською І.В. подано додаткові пояснення, у яких вказала, що предметом спору є стягнення неустойки в розмірі 144000,00 грн. за період з 29.02.2023 по 29.02.2024 за Договором оренди №А00134742 від 09.12.2021. Договір оренди мав припинити свою дію із закінченням терміну дії оренди 23.02.2022, який, з урахуванням неможливості використання Відповідачем орендованого майна в період окупації/в тому числі за підстав ведення бойових дій в с.Петрівське строком до 12.09.2022, був відкладений на наступний день після припинення існування даних обставин, тобто до 13.09.2022. Разом з цим, з урахуванням неможливості використання орендованого майна в період окупації/в тому числі за підстав ведення бойових дій с.Петрівське строком до 12.09.2022, де зареєстрований Відповідач та перебуває орендоване обладнання, Відповідач зобов`язаний внести передоплату вартості оренди 13.09.2022. Відповідач посилається на неможливість виконання зобов`язань з підстав дії форс-мажорних обставин та перебування на військовій службі, але останньому надавались наступні відпустки: з 04.09.2022 -13.09.2022, 16.09.2023 -25.09.2023, 22.11.2023 по 13.12.2023, 13.04.2024 по 24.04.2024 в Харківську область. Тобто на момент перебування у відпустці 13.09.2022 (закінчення терміну оренди), Відповідачем не були вчинені дії, спрямовані на повернення орендованого майна, не внесено предоплату оренди на наступний строк, відповідно наявні підстави для нарахування подвійної орендної плати (неустойки) після закінчення терміну оренди, що не є штрафною санкцією, а є основним зобов`язанням у розмірі подвійної орендної плати. Посилання Відповідача на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) не звільняє від виконання зобов`язання, а звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами об`єктивну неможливість невиконання зобов`язань. Сам по собі факт перебування на військовій службі є недостатнім доказом для підтвердження даних обставин з огляду на недоведення фактів вчинення дій, спрямованих на повернення орендованого майна. Зазначила, що Відповідач, з підстав перебування на військовій службі, не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з Позивачем, змінити умови договору в частині перенесення строків оплати/повернення обладнання, не намагався повернути об`єкт оренди орендодавцю у визначений договором строк, а продовжив користування орендованим майном. 11.06.2024 представник позивача адвокат Котлубовська І.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~11.06.2024 представник відповідача адвокат Кундіус Г.В. подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та врахувати наданий відзив. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.12.2021 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено Договір оренди № А00134742, за яким орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту обладнання), а орендар зобов`язався виплачувати орендодавцю орендну плату та після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання. Орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за 1 (одну) добу та вказується у відповідному Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Орендна плата розраховується орендодавцем та підлягає сплаті орендарем з дати, зазначеної сторонами в акті прийому-передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування (п. 2.1. Договору). Вартість оренди, зазначена у відповідному Додатку, дійсна й не підлягає зміні орендодавцем за умови 100% передоплати орендарем вартості оренди за весь період, зазначений сторонами в Акті передачі обладнання в тимчасове користування (п. 2.2. Договору). В силу п. 1.2. Договору оренди, найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідних Додатках до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору. Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору, за який нараховується орендна плата відраховується з дати передачі обладнання за Актом передачі обладнання у тимчасове користування (п.4.1 Договору). Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічному справному незабрудненому стані (п. 4.3. Договору). Згідно Акту приймання-передачі обладнання № 00000011514 від 22.02.2022 орендодавець передав на умовах оренди в тимчасове користування орендарю обладнання, а саме - плиткоріз ручний «Battipav PROFI 130 ALU» (133 ст.). 1 шт. на строк з 22.02.2023 по 23.02.2023, з вартістю оренди обладнання 200,00 грн./доба. Згідно п. 3.1 Договору оренди, орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Відповідачем [PERSON] внесено передплату за Договором оренди у розмірі 2 200,00 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру від 22.02.2022 № 1477. У відповідності до п. 3.3 Договору оренди гарантійний платіж означає платіж по забезпеченню виконання орендарем зобов`язань за цим договором та сплачується орендодавцеві не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у орендодавця без нарахувань будь-яких відсотків. Гарантійний платіж Орендодавець самостійно використовує у випадку несплати орендної плати та/або компенсує за рахунок Гарантійного платежу будь-які збитки, заподіяні з вини орендаря та/або зараховує у якості штрафної санкції (п.3.3.1 Договору). На підставі п. 4.4. Договору, при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовлений сторонами термін оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди у дводенний строк, орендодавець має право, зокрема, відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний сповістити орендаря (в тому числі у телефонному режимі або за допомогою електронної пошти). Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві збитки (вартість обладнання) протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або отримання повідомлення про відмову від прийняття обладнання. У відповідності до п. 5.5 Договору оренди, орендар повинен повернути обладнання в день і час закінчення строку оренди, зазначеного у відповідному додатку до цього Договору та/або в Акті передачі, або зазначений у вимозі орендодавця про повернення обладнання строк, у визначених договором випадках. Згідно п. 6.2.8. Договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю за відповідним Актом передачі обладнання з тимчасового користування в комплектному і технічно справному стані після закінчення терміну оренди. Згідно п. 7.2. Договору, за прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, Орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув орендоване ним обладнання, його посилання на зазначені обставини викладені у відзиві на позов. Загальновідомим є те, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала збройну агресію проти України, на території України у відповідності до Указу Президента України оголошено воєнний стан, дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася до теперішнього часу. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Також загальновідомим є те, що зазначена територія України з 26.02.2022 по 08.09.2022 була окупована військами російської федерації, а у даний час є зоною бойових дій. Згідно даних військового квитка [PERSON] , 15.03.2022 останній призваний до Збройних Сил України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 у ВЧ [NUMBER] з 26.08.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою командира ВЧ [NUMBER] № 240 від 16.05.2024. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ст. 6, ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Нормами ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Вимогами ст. 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, а саме, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Статтею 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи надані сторонами докази, встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що між сторонами у визначений законодавством спосіб укладено договір оренди, термін якого згідно договору сплив 23.02.2023, відповідач [PERSON] , як орендар не повернув орендоване обладнання у визначений договором термін. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Представник позивача посилається на те, що на момент перебування у відпустці 13.09.2022 (закінчення терміну оренди), відповідачем не були вчинені дії, спрямовані на повернення орендованого майна, не внесено предоплату оренди на наступний строк, тому у позивача в силу припису ч. 2 ст. 785 ЦК України виникло право вимоги від відповідача неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном в сумі 144000,00 грн за період з 29.02.2023 по 29.02.2024. Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст.785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Тобто для її стягнення слід встановити факт саме користування річчю після закінчення дії договору оренди. Судом встановлено, що строк дії Договору оренди від 09.12.2021 закінчився 13.09.2022. Згідно відповіді командира ВЧ [NUMBER] за № 1159 від 08.06.2024, військовослужбовець [PERSON] перебував у відпустці за сімейними обставинами з 04.09.2022 по 13.09.2022, в подальшому він перебував у основній щорічній відпустці з 16.09.2023 по 25.09.2023, з 22.11.2023 по 03.12.2023, з 13.04.2024 по 24.09.2024, які проводив у м. Харкові. У той же час, судом встановлено, що [PERSON] не використовував орендоване обладнання у зв`язку із збройною агресією російської федерації в Україні, окупацією території Балаклійського району Харківської області та призовом останнього до Збройних Сил України, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що у зазначених правовідносинах належить застосувати норми ст. 617 ЦК України та ч. 6 ст. 762 ЦК України, відповідно до яких наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає і порушення зобов`язання за договором оренди сталося не з його провини, а внаслідок непереборної сили. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором оренди необґрунтовані, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладено та

Outcome: dismissed