Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

26 березня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63205,95 гривень. У позовній заяві зазначено, що 16.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4007724, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.\~\~ Укладення договору здійснювалось сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснювалась при вході останнього в особистий документ, в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповненням заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами договору та відповідачу була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої договірні зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало належним чином та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну карту відповідача. Натомість [PERSON] у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість не погашає, а тому станом на 08.03.2024 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 63205,95 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту -20000,00 грн, заборгованості за процентами - 42835,00 грн, нараховані 3% річних - 50,95 грн, інфляційні втрати - 320,00 грн. 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року у розмірі 63205,95 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2024 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Крім цього, 03.06.2024 року до суду від імені [PERSON] надійшла заява про відкладення судового засідання, однак суд не бере до уваги подану заяву, оскільки остання не місить ні дати, ні підпису особи, що її подає, а відтак не є належним доказом подання заяви саме цією особи чи поважності причини неявки до суду та відкладення розгляду справи. Оскільки в установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 16 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4007724\~ про надання споживчого кредиту (далі - Договір), відповідно до якого Товариство надало позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 грн, строком на 30 днів, зі встановленою процентною ставкою за користування кредитом, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором (а.с. 5-8). Відповідно до п. 1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства. Згідно п. 1.2, п. 1.3, 1.4 Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні в загальному розмірі 20 000,00 грн, на строк 30 днів, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. Згідно з п.1.5 Договору стандартна процента ставка становить 1,90% в день від суми кредиту та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулося автоматичне продовження строку користування, відповідно до п.4.3 Договору. Знижена процентна ставка 0,57 % в день від суми кредиту застосовується, якщо Споживач у межах строку, визначеного в пункті 1.4 цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціати- вою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (п. 1.5.1 Договору). Відповідно до п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за зниженою ставкою 23 420,00 грн, за стандартною ставкою 31 400,00 грн. Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 Договору). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 20 000,00 гривень (а.с. 11-12). 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»\~ та позичальником, яким є [PERSON] (а.с. 24-26). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~ відповідно до Договору\~ відступлення\~ права\~\~ вимоги\~\~ № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є [PERSON] (а.с.30-33). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість перед позивачем у повному обсязі не погасив, внаслідок чого, станом на 08.03.2024 року, за ним рахується заборгованість у сумі 63 205,95 грн, яка складається із: - 20 000,00 грн заборгованість за тіло кредиту; - 42 835,00 грн заборгованість за комісією; - 0,00 грн пеня; - 50,95 грн 3% річних; - 320,00 грн інфляційні збитки. Наявна заборгованість підтверджена відповідним розрахунком, наданим позивачем (а.с. 22-23). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). У відповідності зі статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За частиною першою та другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8, ч.7 ст. 11 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Пунктом 9.6 Договору передбачено, що договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Спірний Договір було укладено в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (п. 4.2 Договору). В ході розгляду справи судом установлено, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» був укладений в електронній формі і підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про надання споживчого кредиту, на виконання умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах і в порядку, передбаченому цим договором. Укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відтак, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої обов`язки за Договором №4007724 про надання споживчого кредиту від 16.04.2021 року, у той час як відповідач у порушення вимог кредитного договору належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Також судом установлено, що первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», з яким безпосередньо [PERSON] уклав договір про надання споживного кредиту № 4007724 від 16.04.2021 року, відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», який є позивачем у цій справі. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] отримав у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, однак належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором № 4007724 від 16.04.2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 08.03.2024 року становить 63205,95 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 42835,00 грн, нараховані 3% річних 50,95 грн, інфляційні втрати 320 грн, згідно до ст. 625 ЦК України, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судові\~ витрати\~ позивача\~ на\~ професійну\~ правничу\~ допомогу\~ становлять 17000 грн, які підтверджується наданими позивачем доказами: Договором №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс», прайс-листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги № 765 від 07.02.2024 року, Витягом з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, платіжною інструкцією №413000006 від 09.02.2024 року (а.с. 47-52). З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи вид та обсяг наданих послуг, характер виконаних робіт, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 17 000 гривень є реальними та співмірними, підтвердженими матеріалами справи, а тому витрати на правову допомогу в заявленому розмірі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.

Outcome: approved