Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

У січні 2024 року позивач, через свого представника адвоката Когіна А.В., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, посвідчений на Універсальній біржі «Південь» 16.03.2001 за №2164 домобудівлі за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та визнати за ним право власності на вказану домобудівлю. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16.03.2001 [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу домобудівлі за адресою: [ADDRESS] , який було зареєстровано Універсальною біржею «Південь». Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. [INFO] [PERSON] померла. 13.05.2019 позивач звернувся до приватного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , але нотаріус йому повідомив неможливість видати йому у майбутньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вчинення нотаріальної дії суперечить вимогам законодавства. За такого, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 06.06.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача 24.04.2024 надав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався. Треті особи своїх представників у судове засідання не направили, причини їх неявки не повідомили та правом на подання пояснень щодо позову не скористались. За таких обставин, з урахуванням положень\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 16.03.2001 [PERSON] та [PERSON] уклали договір №2164 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила домобудівлю за адресою: [ADDRESS] . Договір оформлено на Універсальній біржі «Південь» та 26.03.2001 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №11212. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.02.2024 №378 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2164 від 16.03.2001, зареєстрованого на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрованого в БТІ 26.03.2001. [INFO] у віці 71 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №891. Судом було досліджено спадкову справу №28/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якої встановлено, що позивач у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті [PERSON] . 14.05.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою Іриною Миколаївною позивачу було роз`яснено, що із наданих ним документів вбачається неможливість видати йому у майбутньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вчинення нотаріальної дії суперечить вимогам законодавства, оскільки договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Згідно довідки приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. від 04.09.2020 вих. №173/01-16 позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців які прийняли спадщину немає. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір оформити спадкові права, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 16.03.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити спадкові права, суд вважає позов в частині визнання договору\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~дійсним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про визнання права власності на нерухоме майно, суд дійшов наступного. Статтею 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини третьої статті 334\~ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, виходячи з цього вимоги позивача щодо визнання права власності є передчасними, та такі дії вчиняє дії нотаріус, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на домобудівлю за адресою: [ADDRESS] , не підлягають задоволенню.

Outcome: partial