Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Ушомирської сільської ради Коростенського району про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він проживав однією сім`єю з відповідачем, від спільного проживання вони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.07.2021 року, з нього стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2021 року і до повноліття дитини. На час прийняття рішення суду дитина частково проживала з матір`ю. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.01.2024 року він був звільнений від сплати аліментів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , які стягувались на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.07.2021 року. Вказаним рішенням було також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає з батьком та перебуває на його утримання та вихованні. Мати дитини почала зловживати алкоголем, вести аморальний спосіб життя тощо, з серпня 2023 року [PERSON] , у вихованні та повноцінному розвитку доньки [PERSON] участі не бере, коштів на її утримання не надає, продовжує вести аморальний спосіб життя. Неодноразово притягувалсь до адміністративної відповідальості на невиконання батьківських обов`язків. А тому, просить озбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Відповідач до суду не з`явилась, причини неяки не повідомилоа, про день розгляду справи повідомялась належним чином за зареєстроввним місцем проживання, відзив на позовну заяву не подала. Представник Органу опіки та піклування Ушомирської сільської ради Коростенського району Шинкар Р.П. позовні вимоги підтримав. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача, [PERSON] та її син перебували в шлюбних відносинах, у них народилась донька [PERSON] . Мати дитиною не цікавиться, матеріально доньку не утримує, матеріально не утримує, дівчинка останній рік проживає з нею. Свідок [PERSON] пояснила, що донька позивача [PERSON] проживає разом з його матір`ю, мати дитиною не цікавиться, про дитину не піклується. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка взагалі з дитиною останній рік не спілкується, дитиною не цікавиться, дитина проживає разом з бабусею. Вислухивши пояснення учасників та дослідивши їз в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі. Згідно свідоцтва про народження батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.07.2021 року, з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2021 рокуі до повноліття дитини. На час прийняття рішення суду дитина частково проживала з матір`ю. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.01.2024 року позивач був звільнений від сплати аліментів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , які стягувались на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.07.2021 року. Вказаним рішенням було також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає з батьком та перебуває на його утримання та вихованні. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] з дитиною стосунки не підтримує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально доньку не утримує, вере аморальний спосіб життя, свідомо нехтує своїми материнськими обов`язкам, проживає окремо від дитини чим ухиляється від своїх обов`язків. Вищевказані обставини стверджуються висновком органу опіки та піклування Ушомирської сільської ради, з якого вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , рішенням виконавчого комітету Ушомирської сільської ради №5 від 12.01.2024 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.07.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальнсоті за ст.184 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження. У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Поведінка відповідача, яка тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не цікавиться її життям та здоров`ям, та яка, знаючи про наявність в суді позову про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з`явилась, свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, [PERSON] , [INFO] , а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved