Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ГУ НП України, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7 489 грн. 30 коп. та моральної в розмірі 60000,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що 08.12.2023 звернулася із заявою до Печерського УП ГУ НП у м Києві, яке є територіальним підрозділом ГУ НП у м. Києві в якій просила внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування. Відповідач відмовив у внесенні відомостей, оскільки відсутні підстави. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києві від 25.01.2024 скаргу [PERSON] задоволено та зобов`язано Печерське УП ГУ НП у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за її заявою від 08.12.2023 про кримінальне правопорушення. Таким чином, дії відповідача визнано протиправними. Разом з цим, виснажлива боротьба за свої права спричинила її душевних страждань, погіршення фізичного і психологічного стану, довела до стану розпачу в якому вона загубила свій мобільний телефон. Таким чином, неправомірними діями відповідача її було завдано майнову шкоди на суму 7489,30 грн., що дорівнює вартості загубленого мобільного телефону та моральну шкоду, яку позивач оцінює в 60000,00 грн. Ухвалою суду від 03.04.2024 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін на 30.05.2024 (а.с. 26). 13.05.2024 від представника третьої особи Державної казначейської служби України надійшли письмові пояснення, відповідно до яких не погоджуються з позовними вимога та просить відмовити у задоволенні позову. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало (до того ж сама сам позивач не вказує на Казначейство як на порушника свої прав). Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного суду України Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Також вважає, що законні підстави для стягнення моральної шкоди у позивача відсутні. Крім того, виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. 17.05.2024 від представника ГУ НП у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснює прокурор. Відповідач не наділений такими повноваженнями, а КПК України містить обмеження щодо втручання в діяльність спеціальних суб`єктів, а тому вимоги до відповідача є необґрунтовані. Вважають, що спір відноситься до справ про деліктну відповідальність службової особи, діяльність якої визначена вимогами КПК України. Також зазначають, що позов пред`явлено до неналежно відповідача, оскільки просить стягнути з бюджетних асигнувань ГУ НП у м. Києві, а не з Держави України. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди на суму 60000,00 грн., а також причинний зв`язок між діями, рішеннями, бездіяльністю уповноважених вимогами КПК України спеціальних суб`єктів та настанням шкоди, а тому просить відмовити у задоволенні позову. До судового засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 3). Представник відповідача Глущенко О.М. до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.12.2023 [PERSON] звернулася із заявою до Печерського УП ГУ НП у м. Києві, в якій просила внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування (а.с. 12-19). 26.12.2023 позивач отримала відповідь від Печерського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до якої відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР. 28.12.2023 позивач звернулася до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Печерського УП ГУ НП у м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08.12.2023. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.01.2024 зобов`язано уповноважених осіб Печерського УП ГУ НП у м. Києві внести відомості до ЄРДР за її заявою про вчинення кримінального правопорушення від 08.12.2023 (а.с. 5). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно з вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. За правилом ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач не довела належними і допустимими доказами факт завдання її майнової та моральної шкоди внаслідок невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за її заявою, причинний зв`язок між діями слідчого поліції та настанням тих негативних наслідків, на які вона посилається. Факт того, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 25.01.2024 зобов`язано уповноважених осіб Печерського УП ГУ НП у м. Києві внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою позивача від 08.12.2023, не доводить заподіяння її шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Печерського УП ГУ НП у м. Києві, яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР, та настанням шкоди. Права позивача у зв`язку із невнесенням слідчим відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР були відновлені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 21.01.2024, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази - фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу бездіяльністю уповноваженими особами Печерського УП ГУ НП у м. Києві було завдано моральну шкоду, а також відсутні інші обставини, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Крім того, позивач у своєму позові не навела, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди в розмірі 60000,00 грн. Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду наявності завданої моральної шкоди, протиправності діяння його заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір за розгляд справи підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed