Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 24.02.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір позики № 1773466. Цей Договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Відповідно до п. 2.1 Договору Позикодавець (ТОВ «МАНІФОЮ») передає Позичальнику ( [PERSON] ) у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Позика надана на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Сума позики (загальний розмір) складає 12000 грн., строк позики до 26.03.2021 (30 днів). Відповідно до п. 2.6 Договору Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання Договору. Цей Договір укладався за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]", після чого кредитні кошти були отримані Позичальником на його платіжну карту № [NUMBER] . ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало позику в сумі 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджено довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів. Проте позичальник [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконувала, відповідно до Додаткових угод № 1 та № 2 сторони погоджували нові строки дії Договору. Після настання останнього пролонгованого строку дії Договору (24.05.2021 року) відповідач не пролонгувала його дію, кредитні кошти та проценти не повернула Кредитору, тому за період з 24.02.2021 по 13.07.2021 (розраховано відповідно до розділу 3 Договору в межах строку дії Договору) утворилась заборгованість в загальній сумі 37104 грн. (заборгованість за кредитом - 12000 грн., заборгованість по процентам - 25104 грн., з яких 19104 грн. - проценти за користування позикою за процентною ставкою 1, 99 %, 6000 грн. - проценти на прострочену позику за процентною ставкою 1, 01 %). 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за договорами позики згідно реєстру боржників, в тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року. 11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1 згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року. Оскільки до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги за Договором позики, який укладено з [PERSON] , та сума кредиту не виплачена, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року в розмірі 37104 грн. ( з яких сума кредиту - 12000 грн., сума процентів за користування кредитними коштами - 19104 грн., сума процентів за прострочену позику - 6000 грн.), а також стягнути інфляційні витрати - 12875, 08 грн., 3 % річних - 2735, 53 грн., судовий збір у розмірі 2147, 20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2023 року відкрито провадження в цій справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 08.02.2024 року (а. с. 114). 07.02.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначалося, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити (а. с. 119). 08.02.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 17.04.2024 року (а. с. 120). 15.04.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 123-124). 17.04.2024 року слухання справи не відбувалося у зв`язку з тим, що суддя перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Розгляд справи відкладено на 05.06.2024 року (а. с. 125). У судове засідання, призначене на 05.06.2024 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надходила заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначалося, що просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Сповіщення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, здійснювалось судом шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з судовою повісткою на відому суду адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] , зазначену у Інформації департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.11.2023 року, а саме: [ADDRESS] , Така адреса співпадає з адресою, вказаною позивачем у позові. Також в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача, які свідчать про те, що відповідачу особисто під підпис було вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та судові повістки (а. с. 118; 122) Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомив, як і не надав відзив на позовну заяву, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.02.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір позики № 1773466. Цей Договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Відповідно до п. 2.1 Договору Позикодавець (ТОВ «МАНІФОЮ») передає Позичальнику ( [PERSON] ) у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Позика надана на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Сума позики (загальний розмір) складає 12000 грн., строк позики до 26.03.2021 (30 днів). Відповідно до п. 2.6 Договору Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання Договору. Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1, який містить розрахунок орієнтовної загальної вартості Позики (а. с.23-29; 30-32). Цей Договір укладався за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]» (а. с. 29; 32 ). Того ж дня - 24.02.2021 р. кредитні кошти в сумі 12000 грн. були перераховані на вказану позичальником платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджено довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів (а. с. 34). Тобто, ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало позику в сумі 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконувала, відповідно до Додаткових угод № 1 та № 2 сторони погоджували нові строки дії Договору (а с. 19-20; 21-22). Після настання останнього пролонгованого строку дії Договору (24.05.2021 року) відповідач не пролонгувала його дію, кредитні кошти та проценти не повернула Кредитору, тому за Договором позики утворилась заборгованість. 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за договорами позики згідно реєстру боржників, в тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року (а. с. 46-55). Згідно із витягом з реєстру боржників ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» передано право вимоги заборгованості за кредитним договором ПОЗИКИ № 1773466 від 24.02.2021 року в загальному розмірі 37104 грн., з яких заборгованість за сумою позики 12000 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 19104 грн., заборгованість за процентами на прострочену позику 6000 грн. (а. с. 37). 11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року, що підтверджено Актом приймання передачі Реєстру Боржників та витягом з реєстру боржників від 11.07.2022 року (а. с. 67-73; 74-75). Оскільки до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги за Договором позики, який укладено з [PERSON] , та сума кредиту не виплачена, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року в розмірі 37104 грн. ( з яких сума кредиту - 12000 грн., сума процентів за користування кредитними коштами - 19104 грн., сума процентів за прострочену позику - 6000 грн.), а також стягнути інфляційні витрати - 12875, 08 грн., 3 % річних - 2735, 53 грн., судовий збір у розмірі 2147, 20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджено, що 24.02.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір позики № 1773466. Цей Договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Договір позики № 1773466 містить персональні дані відповідача, зокрема, паспортні дані, номер картки платника податків, номера мобільного телефону, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано споживачем. Також в даному Договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача «[NUMBER]». ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та 24.02.2021 надало позику в сумі 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , Відтак судом встановлено, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами. Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконувала, відповідно до Додаткових угод № 1 та № 2 сторони погоджували нові строки дії Договору: Додаткова угода № 1 від 26.03.2021 року підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача «f58484», Додаткова угода № 2 від 24.04.2021 року підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача «t38824». Після настання останнього пролонгованого строку дії Договору (24.05.2021 року) відповідач не пролонгувала його дію, кредитні кошти та проценти не повернула Кредитору, тому за Договором позики утворилась заборгованість в загальному розмірі 37104 грн. 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за договорами позики згідно реєстру боржників, в тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року. Згідно із витягом з реєстру боржників ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» передано право вимоги заборгованості за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року в загальному розмірі 37104 грн., з яких заборгованість за сумою позики 12000 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 19104 грн., заборгованість за процентами на прострочену позику 6000 грн. 11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року, що підтверджено Актом приймання передачі Реєстру Боржників та витягом з реєстру боржників від 11.07.2022 року. Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за Договором позики № , а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 37104 грн. ( з яких сума кредиту - 12000 грн., сума процентів за користування кредитними коштами - 19104 грн., сума процентів за прострочену позику - 6000 грн.), тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині в повному обсязі. Разом з тим позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 12875, 08 грн. та 3 % річних у сумі 2735, 53 грн. згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Згідно положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного. Відсоток задоволених позовних вимог: ( 37104 грн. х 100%): 52714, 61 грн. = 70, 39 %. Судовий збір пропорційно до відсотку задоволення позовних вимог: (2147, 20 х 70, 39 %) : 100 % = 1511, 41 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, розмір яких за матеріалами позовної заяви складає 10000 грн., суд виходить з наступного. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги від № 07/07-2022 від 07.07.2022, звіт від 26.12.2023 про надання послуг за цим договором на суму 10 000 грн. Отже, розмір витрат на правничу допомогу, що понесений позивачем є належно обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Outcome: partial