Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: 1) стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача майнову шкоду в розмірі 17663,08 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн.; 3) стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 2147,20 грн., витрати за оплату послуг експерта в розмірі 4000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що 05.11.2022 року [PERSON] керуючи транспортним засобом TATRA 815 р.н. [NUMBER] на перехресті проспекту Героїв України та вул. Оберегова в м. Миколаєві не врахував дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Leaf», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.12.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Позивач вказує, що він є власником транспортного засобу «Nissan Leaf», д/н [NUMBER] та звернувся до страхової компанії відповідача [PERSON] , яка є власником транспортного засобу TATRA 815 р.н. [NUMBER] ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» із повідомленням про дорожньо транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. 24.04.2023 року позивачу страховою компанією було частково виплачено страхове відшкодування у межах суми за договором страхування в розмірі 19490,87 грн. Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди вартість матеріального збитку з урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 37153,95 грн. Оскільки розмір шкоди завданої пошкодженням автомобіля позивача внаслідок ДТП перевищує виплачений страховою компанією розмір страхового відшкодування то позивач змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що складає 17663,08 грн. Крім того позивач вказує, що внаслідок ДТП він зазнав душевних страждань, які полягають у підвищенні нервовості та тривожності під час керування транспортними засобами, порушеннях сну, оскільки він був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом під час його ремонту, що призвело до порушення його звичного ритму життя та позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань. А тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вороненко Т.М. надала заперечення в яких просила в задоволені позову відмовити. Представник відповідача зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу була завдана моральна шкода. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи буди повідомлені судом. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2022 року згідно якої [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. З вказаної постанови вбачається, що 05.11.2022 року о 12:40 год., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Tatra 815», д/н [NUMBER] , м. Миколаєві в Центральному районі перехрестя Героїв України, з вул. Оберегова, не врахував дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Leaf», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] . Судом досліджено поліс № 210635378 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.08.2020 року згідно якого застрахований транспортний засіб Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] в ПрАТ "СК "Брокбізнес". Судом досліджено звіт № 011/03-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику автомобіля Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] від 11 березня 2023 року згідно якого вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталось 05.11.2022 року з урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 37153 грн. 95 коп. Судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 19490,87 грн. Відповідно до ст.22 ЦКУкраїни особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідност. 993 ЦК Українидо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.\~27\~ЗУ «Про\~страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»вказано, що: Згідно\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено, що ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 19490,87 грн. Оскільки відповідач [PERSON] є винною в дорожньо-транспортній пригоді особою, а страхової виплати в розмірі 19490,87 грн., від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недостатньо для повного відшкодування фактичних витрат, то у позивача є право отримати з відповілдаа кошти в розмірі 17663,08 грн. (різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). У своїй постанові від 15.10.2020 року по справі №755/7666/19 Верховний Суд зазначив, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі к зв`язку із законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме винна особа у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За такого з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 17663,08 грн., як з винної особи у вчиненні ДТП. Щодо вимоги позивача в частині стягнення в матеріальної шкоди з [PERSON] , то слід зазначити наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі\~№ 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою». У частині четвертій статті\~1187\~ЦК\~України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У цій справі обставин, які свідчили б про наявність підстав для притягнення [PERSON] до відповідальності за шкоду, завдану позивачу іншою особою, судом не встановлено, а тому [PERSON] як власник джерела підвищеної небезпеки в даному випадку не несе відповідальності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі\~№ 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК\~України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». За такого суд приходить що вимога в частині вимог до [PERSON] пред`явлена до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові у вказаній частині. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., то слід зазначити наступне. Частинами 1-3статті 23\~ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно пунктів 5, 9 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в обгрунтування позову позивач вказує, що моральна шкода завдана позивачу полягає у тому, що останній зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодження автомобіля. Так, позивач змушений був змінити хід свого звичного життя, тому що йому необхідні додаткові зусилля та кошти для організації поїздок на роботу, поїздок за межі населеного пункту. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачем ж зокрема не надано доказів, що йому було завдано моральної шкоди, в чому саме вона полягала. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та в задоволенні їх також слід відмовити. Пунктами 1, 2 ч. 3\~ст. 133ЦПК Українивстановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно дост. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано квитанцію № 10-13 від 01.05.2023 року про сплату адвокату коштів в розмірі 2000 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1276 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати за оплату послуг експерта в розмірі 4000 грн. на підтвердження цого надав акт 011/03-23 прийому-передачі виконаних робіт від 11.03.2023 року та квитанцію від 10.03.2023 року. За такого згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені за оплату послуг експерта в розмірі 2552 грн. та судовий збір в розмірі 1369,91 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог).

Outcome: partial