Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: скасувати арешт нерухомого майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений Постановою АА№800276 від 31.07.2009 ВДВС Дніпровського РУЮ, вик. Буянов І.В., реєстраційний номер обтяження 8930438, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 31.07.2009 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 8930438, зареєстрований 31.07.2009. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою АА №800276 від 31.07.2009 ВДВС Дніпровського РУЮ, вик. Буянов 1.В., було накладено арешт на нерухоме майно, об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] , Обгяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, реєстраційний номер обтяження: 8930438. Обтяження №8930438 зареєстроване 31.07.2009 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. 09.08.2013. 09.08.2013 боржник: [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №04 від 13.09.2013. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] . 21.12.2013 у Восьмій київській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 55524193, спадкодавець [PERSON] . Проте, у зв`язку з існуванням у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження № 8930438 у вигляді арешту спадкового майна їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом №105739 від 07.11.2023 Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, ВП (Спецрозділ), ВП (Архів), за параметрами пошуку «П.І.Б. боржника, РНОКПІІ боржника» та встановлено, що на виконанні у Відділі виконавчі провадження, в межах яких боржником виступає [PERSON] , не перебувають. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду представником позивача було отримано - 26.01.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Зазначену ухвалу з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 15.12.2024, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв по суті справи від учасників справи не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 351749815 від 25.10.2023, наявні записи про обтяження нерухомого майна [PERSON] , а саме: арешт нерухомого майна: квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава: постанова, АА№800276, 31.07.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, вик. Буянов І.В., реєстраційний номер обтяження: 8930438 (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.09.1995 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). У зв`язку із державною реєстрацією шлюбу [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.09.2013, серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 10). 21.12.2013 державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. було заведено спадкову справу № 187/2013 після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Листом державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. № 827/02-14 від 14.09.2021 повідомлено [PERSON] про те, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту зі спадкового майна (а.с.14). З метою отримання інформації для оформлення прав на спадкове майно, [PERSON] через свого представника - адвоката Новак Н.Ю. звернулась до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із адвокатським запитом (а.с.15-17). Листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 105739 від 07.11.2023, було повідомлено про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень, ВП (Спецрозділ), ВП (Архів), за параметрами пошуку «П.І.Б. боржника, РНОКПІІ боржника» та встановлено, що на виконанні у Відділі виконавчі провадження, в межах яких боржником виступає [PERSON] , не перебувають (а.с.18). Згідно зі ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормою ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, оскільки судом встановлено, що обставини, які зумовлювали вжиття таких заходів відпали, відтак наявність арешту обтяжує права позивача для оформлення її спадкових прав після смерті її батька, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими, тому підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved