Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

29.01.2024 р. [PERSON] , який представляє інтереси позивача, засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 55251,59 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог, позивач зазначає, що внаслідок скоєного 26.06.2021 р. ДТП, яке відбулось з вини відповідача, позивач отримав майнову шкоду, сплативши суму страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі, як її страховик за договором добровільного страхування. На підставі вказаного позивач просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування з відповідача, оскільки страховик відповідача здійснив відшкодування завданої шкоди лише частково. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 06 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] 26.06.2021 о 22 годині 03 хвилин у м. Києві на пров. Музейний, 2б, керуючи автомобілем марки «Лексус», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ). У результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києві від 08 жовтня 2021 року (справа № 757/35898/21-п) [PERSON] визнано винним та закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. За договором добровільного страхування наземного транспорту №707/20-Т/Ц3 від 03.11.2020 р. укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] предметом договору є транспортний засіб «Audi Q5» д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору до 05.11.2021 р., загальна страхова сума 650000,00 грн. 27.07.2021 р. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» складено страховий акт №006.01381121-1 за яким ДТП від 26.06.2021 р. визнано страховою подією та визначено вартість ремонту транспортного засобу (з урахуванням зносу у випадку відшкодування з урахуванням зносу) у розмірі 156909,55 грн. Згідно звіту експерта №18199 від 14.07.2021 р., наданого ТОВ «ЕАК «Довіра» варість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Audi Q5» д.н.з. [NUMBER] складає 159780,36 грн. Згідно розрахунку фактури №321070653 від 06.07.2021 р., наданого ТОВ «Ауді-Центр Київ» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi Q5» д.н.з. [NUMBER] склала 156909,55 грн. Факт проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi Q5» д.н.з. [NUMBER] підтверджується Актом прийому-передачі наданих послуг «121081607 від 27.08.2021 р., що складений ТОВ «Ауді-Центр Київ». Встановлено, що цивільно-правова відповідальність винного водія автомобіля «Лексус», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована згідно діючого на момент ДТП полісу серії ЕР №203563763 у ПрАТ «СК «Уніка». Ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130000,00 грн. Відповідно до угоди про пряме врегулювання від 27.07.2021 р. ПрАТ «СК «Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 101657,96 грн. Таким чином, невідшкодованою залишилась частина збитку у розмірі 55251,59 грн. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Зокрема, згідно із частинами першою, другою та третьою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За змістом ст. ст. 28, 29 Закону N 1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 р. у справі N 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, суд доходить висновку, що різниця між фактично виплаченим потерпілій особі розміром страхового відшкодування та розміром завданої шкоди не покривається обсягом цивільно-правової відповідальності страховика відповідача, а покладається на завдавача шкоди, тобто на відповідача. За наведених вище обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved