Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.08.2023 року до закінчення навчання, або до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що навчається на денній формі в Київському національному університеті культури і мистецтв на факультеті хореографічного мистецтва, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Наразі позивача підтримує матеріально лише мати, однак останнім часом вона не в змозі повністю матеріально допомагати їй. Разом з тим, за словами [PERSON] , відповідач має таку можливість, є працездатним, має окреме житло та автомобіль, постійну роботу і постійний дохід, проте добровільно матеріальну допомогу не надає. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023 року позов задоволено частково: ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026 року. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2024 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023 року у справі №295/13634/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, скасовано та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача адвокатом Тереховою Д.Ю. надано відзив на позовну заяву, у якому остання просила частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки. Представник відповідача просить врахувати наявність у [PERSON] інших утриманців, а саме сина [PERSON] , на користь якого на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2022 року у справі №295/15616/21 стягується 1/8 частина всіх видів заробітку на утримання. Також на переконання представника, позивач належним чином не підтвердила суму своїх витрат в місяць, які, за її словами, складають 15 000 грн. Згідно з довідкою Київського національного університету культури і мистецтва від 13.07.2023 року позивач навчається на бюджетній формі навчання, тобто потребує витрат на проживання, харчування, проїзд. Заробітна плата відповідача складає в місяць майже стабільно 57 037,50 грн., а тому враховуючи, що батьки мають утримувати доньку порівну, то якщо взяти 1/8 частину від заробітної плати, це в повній мірі достатньо для утримання доньки (а.с. 92-93). У письмових поясненнях на відзив представник позивача адвокат Чішман С.А. послався на отримання позивачем стипендії в розмірі 1 180,00 грн., яких абсолютно недостатньо для покриття мінімальних витрат на проживання, проїзд, харчування, навчання, забезпечення себе необхідним приладдям, медичним забезпеченням та іншими витратами. Акцентував увагу на тому, що мати позивача наразі не спроможна повністю матеріально утримувати свою дочку. Також у матері позивача почали прогресувати хронічні хвороби, які потребують негайного лікування. В матеріалах справи також є копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 04.09.2023 року відносно матері позивача, які засвідчують недостатність доходів матері щодо утримання доньки, враховуючи, що остання утримує ще старшого сина (а.с. 110-111). У запереченнях (на відповідь на відзив) представник відповідача адвокат Терехова Д.Ю. зазначила, що [PERSON] завжди турбувався про дітей та добровільно сплачував аліменти на їх утримання без будь-якого рішення суду, а заява позивача про те, що батько не цікавиться її життям, не відповідає дійсності. Разом з тим донька не бажає спілкуватись з батьком. Про навчання позивача в м. Києві батько не знав, хоча дуже хоче спілкуватись з дочкою і підтримувати її. У судовому засіданні представник позивача адвокат Чішман С.А. вимоги позовної заяви підтримав з підстав, у ній викладених. Додатково пояснив суду, що позивач змушена кожні вихідні їздити додому, це коштує близько 300 грн. в місяць, неофіційно винаймає житло, несе витрати на мобільний зв`язок, харчування, медичне обслуговування. У позивача є додаткові витрати зі спецодягом. У свою чергу відповідач має достатній дохід, щоб забезпечити своїх дітей. Представник звертав увагу суду на те, що мати має проблеми зі здоров`ям, неофіційно підробляє, винаймає житло, в якому проживає разом з сином. У квартирі по [ADDRESS] позивач та її мати не проживають, хто наразі там живе і на якій підставі невідомо. З реєстру декларацій вбачається, що відповідач є власником автомобіля Volkswagen Passat, 2013 року випуску, отримав заробітну плату за 2023 рік в сумі близько 1 млн.грн., дохід від відчуження нерухомого майна в сумі 42 тис.грн. та від надання паю в оренду. Зі свого боку, за [PERSON] рахується два автомобіля Opel Astra і Nissan X-Trail, один з яких (Opel Astra) виставлений на продаж. Також є три земельні ділянки сільськогосподарського призначення 1,72 га, 1,74 га та 0,47 га. Сумарно за рік [PERSON] отримує за земельні ділянки близько 15 тис.грн., житло не знімає та проживає у власній квартирі. Домоволодіння у Рогатинському районі перейшло у власність [PERSON] як до спадкоємця. Представник відповідача адвокат Терехова Д.Ю. зазначила, що відповідач постійно намагається спілкуватись із донькою, однак остання не йде на контакт, спілкуватись та бачитись з батьком не бажає. Про те, що вона навчається у Київському національному університеті культури і мистецтв її довіритель не знав. Просила врахувати, що з доходу відповідача стягуються податки і аліменти. У квартирі по [ADDRESS] більше двох років ніхто не проживає, син, дочка та мати самостійно звідти виїхали, хоча можуть проживати у ній і батько не заперечує проти цього. Представник не заперечила факт належності на праві власності відповідачу автомобіля та що її довіритель неодружений, інших дітей (крім позивача і сина [PERSON] ) не має. Також адвокат зауважила, що позивач не зверталася до батька за допомогою, отже її права не порушені. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з довідки за вих. №104 від 13.07.2023 року, [PERSON] є студенткою ІІ курсу СХ-32, факультету хореографічного мистецтва денної форми навчання Київського національному університеті культури і мистецтв. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року (а.с. 7). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] від 21.03.2024 №148 позивач одержує стипендію в університеті, середній розмір якої складає 1\~180 грн. на місяць (а.с. 112). Із наявної у матеріалах справи копії рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2022 року слідує, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року (а.с. 13-15). Додані до заяви про перегляд заочного рішення суду довідки про доходи відповідача підтверджують проходження [PERSON] військової служби в ЗСУ та одержання у зв`язку із цим середньомісячного доходу за період з липня 2023 року по лютий 2024 року в розмірі біля 57 тис.грн. (а.с. 65-66, 95-96). Також сторони в судовому засіданні визнали належність [PERSON] на праві власності автомобіля. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постанові від 17\~квітня 2019\~рокупо справі № 644/3610/16-цзазначив, що Сімейним кодексом\~України задекларований принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Поміж іншим, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом статті 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, повинен врахувати, серед іншого, і інші обставини, що мають істотне значення. З цього приводу суд зважує на належність на праві приватної власності матері позивача [PERSON] трьох земельних ділянок, що перебувають в оренді різних суб`єктів господарювання, трикімнатної квартири в [ADDRESS] , а також двох транспортних засобів, що підтверджується відповіддю на\~адвокатський запит\~Головного сервісного\~центру МВС\~від 17.04.2024\~року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.04.2024 року (а.с. 126-129). Встановивши, що донька відповідача [PERSON] навчається у Київському національному університеті культури і мистецтв на денній формі навчання і потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а [PERSON] , який працевлаштований, має можливість надавати доньці таку допомогу та фактично під час розгляду справи не заперечував проти задоволення цієї вимоги, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про можливість задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання у розмірі 1/8 частини усіх його доходів. На думку суду, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб доньки, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, насамперед з огляду на майновий стан відповідача, утримання ним сина, який продовжує навчання. Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15 січня 2024 року справа № 591/1707/22 (провадження № 61-10564св23). За змістом ст. 191, 201 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, а саме в сумі 536,80 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial