Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 22 серпня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 44 від 22 серпня 2014 року. Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору з Відповідачем про місце проживання дитини не має, дитина буде проживати разом із позивачем. На сьогодні сім`я сторін фактично розпалася і її збереження неможливо, тому що між ними склалися вкрай неприязні стосунки, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам спільної дитини. Після припинення фактичного проживання позивача із відповідачем останній добровільно матеріальну допомогу у повному обсязі на утримання неповнолітньої дочки надає, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача та позивачка в судове засідання не з`явились, але згідно письмової заяви її представника, просить справу розглядати у їх відсутність та підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але його представник надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутності відповідача, оскільки він не заперечує на задоволення позовних вимог позивача. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 22 серпня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 44 від 22 серпня 2014 року. Від шлюбу з відповідачем сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] року батьком якої є відповідач. Відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із матеріалів справи та позицій сторін встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, спільно не проживають, практично їх сім`я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. Також встановлено що між сторонами узгоджено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , а саме за місцем проживання матері позивачки по справі. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати у вигляді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved