Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

22.05.2023 року АТ «ЮНЕКС БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 29.76.0122.1 від 10.01.2022 року у сумі 223\~908 грн. 51 коп. та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 10.01.2022 року відповідач з метою отримання грошових коштів на споживчі цілі, звернувся до позивача та шляхом підписання Анкети акцептував та приєднався до Публічної пропозиції АТ «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил (договірні умови) надання споживчого кредиту у АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на офіційному сайті банку. В результаті чого, на між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК» було укладено кредитний договір № 29.76.0122.1 від 10.01.2022 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав грошові кошти у сумі 189\~000,00 грн. на споживчі цілі, строком дії договору з 10.01.2022 року по 10.02.2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,47% річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка 57,11399512 % річних). Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 року виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 223\~908 грн. 51 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3\~358 грн. 63 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 260,00 грн. Ухвалою судді від 22.05.2023 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позов не надходив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 30.05.2024 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказі Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що 10.01.2022 року [PERSON] звернувся до АТ «ЮНЕКС БАНК» з анкетою-заявою про отримання кредиту. Підписанням зазначеної заяви, [PERSON] підтвердив, що до укладення договору ознайомлений та згоден з Публічної пропозиції АТ «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб/Правилами надання споживчих кредитів, умовами та правилами надання банківських послуг, отримав примірник тарифів банку та правил користування платіжною карткою. [PERSON] підписанням Анкети акцептував та приєднався до Публічної пропозиції АТ «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил надання споживчих кредитів, що оприлюднені на офіційному сайті позивача за електронною адресою: www.unexbank.ua, погодився, що вказана Анкета-Заява разом із вищевказаними Правилами надання споживчого кредиту та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами)становить між ним та позивачем кредитний договір. Тієї ж дати, [PERSON] підписано Акцепт про використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні кредитодавцем паспорту споживчого кредиту. Також, 10.01.2022 року між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК» було укладено кредитний договір № 29.76.0122.1, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 189 000,00 грн., на споживчі потреби, на строк з 10.01.2022 року по 10.02.2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,47% річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка 57,11399512 % річних). Визначено орієнтовну загальну вартість кредиту в сумі 428\~350 грн. 55 коп. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, сторонами погоджено графік погашення отриманих у кредит грошових коштів. Додатково, 10.02.2022 року [PERSON] підписано Пам`ятку щодо погашення кредиту та Паспорт споживчого кредиту, з визначенням вищевказаної суми кредиту, відсоткової ставки, строку кредитування. Відповідно до наданого до суду платіжної інструкції № 13829 від 10.01.2022 року, [PERSON] отримав на виконання вищевказаного кредитного договору, кредит в сумі 189 000,00 грн. Згідно з поданим до суду розрахунком заборгованості вбачається, що відповідач станом на 01.06.2022 року має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 29.76.0122.1 від 10.01.2022 року на суму 223\~908 грн. 51 коп., з яких: заборгованість за кредитом 189 000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 34\~908 грн. 51 коп. Частиною другою ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що між сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України 10.01.2022 року було укладено кредитний договір № 29.76.0122.1, за яким [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 189\~000,00 грн., а отже наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається банк, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Суд при вирішенні по суті позовних вимог АТ «ЮНЕКС БАНК» у цій справі правильно виходив із: - презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного кредитного договору сторін, підписаного сторонами без зауважень і розбіжностей (копія а.с. 8-12), оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору сторін не заявляв, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору сторін недійним), - принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений кредитний договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами. Законом України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було внесено зміни 2) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проте, судом встановлено, що позивач у цій справі не нараховував у складових вищезазначеної заборгованості відповідача будь-яких штрафних санкцій (неустойки у вигляді пені чи штрафів), нараховані банком відповідачу відповідно до умов дійсного та чинного вищезазначеного кредитного договору сторін проценти у сумі 34\~908 грн. 51 коп. до такових не відносяться, а тому останні могли бути нараховані позивачем відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором станом на 01.06.2022року та стягнуті судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Ухвалюючи рішення, судом враховано, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем надано суду копію укладеного договору між АТ «ЮНЕКС БАНК» та адвокатом Руденком К.В. про надання правничої допомоги № 04/04/2023-1 від 04.04.2023 року, копію акту № 199 про надання правової допомоги від 03.05.2023 року та копію платіжної інструкції № 312 від.04.05.2023 року про оплату наданих адвокатом послуг в сумі 1\~260,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~358 грн. 63 коп.

Outcome: approved