Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся із вимогами, якими просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами. У обґрунтування позову зазначив, що у січні 2022 року між відповідачем та первісними кредиторами укладені договори про надання фінансового кредиту на підставі яких останній отримав грошові кошти у кредит. Водночас, відповідач у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в межах цього провадження. Відповідач, у свою чергу, скерував відзив на позовну заяву в якому повністю заперечив позовні вимоги позивача. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не надано належних то допустимих доказів на підтвердження укладення між первісними кредиторами та відповідачем кредитних договорів, оскільки останній стверджує, що він їх не підписував. Крім того, позивачем не доведений факт отримання права вимоги за вищевказаними кредитними договорами, а суми заборгованості в частині нарахованих процентів за користування кредитними коштами є необґрунтованими, оскільки розмір процентної ставки за користування кредитними коштами є надто високим. Представник позивача, у подальшому, направила на адресу суду відповідь на відзив у якій підтримала раніше висловлену позицію позивача, а також просила здійснювати судовий розгляд справи без участі позивача та його представника. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Вишковський Є.Л. проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 15 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 3594410918/763935 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 4 000 грн строком на 25 днів, тобто до 8 лютого 2022 року зі сплатою процентів в розмірі 365 % процентів річних та можливістю відстрочення виконання зобов`язання шляхом сплати додаткових процентів, передбачених п. 3.3.3. Договору. Крім того, умовами п. 6.1. Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Також у розділі 7 Договору в частині зазначення відомостей про клієнта [PERSON] відображений одноразовий ідентифікатор за допомгою якого клієнтом підписаний цей договір, а саме "R77803". Того ж дня відповідачем підписаний графік платежів за вищевказаним кредитним договором, який є Додатком № 1 до нього, а також паспорт споживчого кредиту. У подальшому, 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвеструм" та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 28572-01/2022 на підставі якого останній отримав кредит в сумі 5 000 грн строком на 15 днів, тобто до 12 лютого 2022 року зі сплатою процентів в розмірі 912,5% річних та можливістю відстрочення виконання зобов`язання шляхом сплати додаткових процентів, передбачених п.п. 3.3.4 та 3.3.5. Договору. Крім того, умовами п. 6.1. Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Також у розділі 7 Договору в частині зазначення відомостей про клієнта [PERSON] відображений одноразовий ідентифікатор за допомогою якого клієнтом підписаний цей договір, а саме "W361". Того ж дня відповідачем підписаний графік платежів за вищевказаним кредитним договором, який є Додатком № 1 до нього, а також паспорт споживчого кредиту. Доказів належного виконання відповідачем вищевказаних зобов`язань матеріали справи не містять. 12 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу № 12082022 на підставі якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 3594410918/763935 від 15 січня 2022 року на загальну суму заборгованості - 8 800 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 000 та заборгованості за процентами в сумі 4 800 грн. 15 серпня 2022 року на виконання умови вищевказаного договору факторингу позивачем сплачено фактору 2 282 279,72 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 18618. Згодом, 31 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інверструм" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу № 31012023 а підставі якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 28572-01/2022 від 29 січня 2022 року на загальну суму заборгованості - 12 700 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000 та заборгованості за процентами в сумі 7 000 грн. 3 лютого 2023 року на виконання умови вищевказаного договору факторингу позивачем сплачено фактору 921 572,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №19332. Згідно із наданими позивачем розрахунками заборгованостей станом на 31 липня 2023 року за [PERSON] рахується заборгованість за: договором про надання фінансового кредиту № 3594410918/763935 від 15 січня 2022 року\~ в сумі 8 800 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 000 та заборгованості за процентами в сумі 4 800 грн, а також заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 28572-01/2022 від 29 січня 2022 року в сумі 12 700 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000 грн та заборгованості за процентами в сумі 7 000 грн. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому п.12 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" унормовує, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина друга ст.1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Згідно з положеннями ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з п. 1 ч. 1\~ ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитних договорів та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаних заборгованостей. Водночас, суд критично оцінює доводи сторони відповідача стосовно відсутності у матеріалах справи доказів підписання [PERSON] зазначених кредитних договорів одноразовим ідентифікатором, оскільки усі кредитні договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами містять у собі відображення одноразового ідентифікатора за допомогою якого [PERSON] підписав їх. Окремо суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні представник відповідача не надав чіткої відповіді стосовно того, чи заперечує сторона відповідача факт укладання раніше вказаних кредитних договорів та отримання кредитних коштів на підставі цих договорів. Крім того, відомостей щодо незарахування на карту відповідача кредитних коштів у порядку виконання наведених кредитних договорів суду не надано. Стосовно розміру, процентів, які нараховані в межах відповідних кредитних договорів, суд зауважує, що згідно з приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, із умов договорів можливо чітко встановити річну проценту ставку за якою кредиторами здійснюватиметься нарахування процентів за користування кредитними коштами, оскільки вона відображена окремим пунктом у кожному із кредитних договорів у початкових їх розділах. Крім того, стороною відповідача не надано суду доказів того, що вищезгадані кредитні договори визнані недійсними та в межах цього провадження відповідачем не заявлялися відповідні зустрічні позовні вимоги. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для неврахування у цьому випадку принципів правомірності правочину. Посилання ж представника відповідача щодо того, що позивач не набув права вимоги за вищевказаними кредитними договорами не заслуговують на увагу з огляду на таке. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, матеріали справи містять у собі належним чином засвідчені копії договорів факторингу на підставі яких позивач набув право вимоги до відповідача за раніше згаданими кредитними договорами, а також докази проведення позивачем оплат факторам на виконання вимог вищевказаних договорів та відповідні реєстри боржників. Окремо суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять і сторонами у встановленому процесуальним законом порядку суду не надано доказів, які б свідчили про те, що зазначені договори факторингу визнані недійсними. Тобто, за таких обставин,\~ знову ж таки діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Зокрема момент переходу права вимоги врегульовано актами прийому-передачі реєстру боржників, які долучені позивачем до матеріалів справи. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, який підлягає до повного задоволення. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved