Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В позовній заяві посилались на те, що [INFO] померла їх мама [PERSON] . [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала все належне їй майно в рівних частках її дітям [PERSON] та [PERSON] . Позивачі спадщину прийняли. 19.02.2014 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою їм видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/16 частину кожному житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Але постановою нотаріуса від 02 жовтня 2023 року їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частку земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частку земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на частки у праві спільної власності на земельні ділянки нотаріусом вказано, що неможливо встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] . Оскільки вони позбавлені можливості позасудовим порядком отримати свідоцтва про право на спадщину, позивачі просили визнати за ними право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , а саме визнати за кожним з позивачів право власності на 1/16 частину земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також на 1/16 частину земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року за клопотанням представника позивачів до участі у справі в якості співвідповідача залучено Полтавську міську територіальну громаду в особі Полтавської міської ради (т.1 а.с. 138). Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві посилалась на те, що вона є власником 5/12 часток житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований у [ADDRESS] . Також вона є співвласником земельних ділянок: земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані земельні ділянки на праві спільної сумісної власності належать [PERSON] (спадкоємці [PERSON] , [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Співвласники земельної ділянки мають право на її поділ або виділення належної їм частки. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 5/12 часток земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також на 5/12 часток земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві посилався на те, що він є власником 1/4 частки житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований у [ADDRESS] . Також він є співвласником земельних ділянок: земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також на земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки співвласники земельної ділянки мають право на її поділ або виділення належної їм частки, [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03 січня 2024 року зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] об`єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 200-201). Ухвалою суду від 29 березня 2024 року у Першої полтавської державної нотаріальної контори витребувано докази, а саме копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа №76/2012 (т.2, а.с. 5). Відповідач Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. При цьому посилалась на те, що Полтавською міською радою права позивачів не порушувались. Тому їх права захисту не підлягають. З цих підстав в задоволенні позву [PERSON] , [PERSON] просила відмовити (т. 1 а.с.234-236). Інші клопотання та заяви по суті справи сторони до матеріалів справи не подавали. В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились. При цьому представник позивачів адвокат Дігтярь Л.А. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Зустрічні позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що проти задоволення первісних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] вона не заперечує. Свої зустрічні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що проти задоволення первісних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] він не заперечує. Свої зустрічні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] також звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності. У заяві зазначили, що проти первісних позовних вимог і зустрічних позовних вимог вони не заперечують. Визнають їх в повному обсязі. Представник відповідача Полтавської міської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не повідомивши про причини неявки. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічні позови підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯЗ №174205, виданого 30 квітня 2009 року, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 1000 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 28). Також підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯЗ №174211, виданого 30 квітня 2009 року, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 271 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:001:0165, цільове призначення: для ведення садівництва на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 29). Відповідно до ч.2\~ст.370 ЦК України\~частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.86 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно\~ст. 89 ЗК України\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст.\~ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у\~постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до\~статті 88 ЗК\~бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Вирішуючи питання про розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 377 ЦК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5\~ст. 89 ЗК України\~при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею 120 ЗК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 19 квітня 2004 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, є власником 5/12 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 165) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 серпня 2003 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В., є власником 1/4 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 188) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого 20 грудня 1996 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, в рівних частках належить 5/24 часток житлового будинку з частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 81-82). Також на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 03 серпня 1970 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори співвласником вказаного житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] . Розмір її частки у праві спільної власності становив 1/8 (т. 1 а.с. 79-80). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 20). Після її смерті вірилася спадщина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 19 лютого 2014 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] є: на 1/2 частку її син [PERSON] , на 1/2 частку її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку у вказаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/8 частини домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21). Таким чином частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на вказаний будинок з господарськими спорудами становлять по 1/16 частці кожного. Рішенням Полтавської міської ради «Про перейменування вулиць, провулків, бульвару, площі та скверу у населених пунктах Полтавської міської територіальної громади» від 19 травня 2023 року назву вулиці «Зигіна» змінено на « [PERSON] ». З наведеного вбачається, що частки співвласників у праві спільної власності на житловий будинок становлять: [PERSON] - 5/12, [PERSON] - 1/4, [PERSON] 5/72, [PERSON] -5/72. [PERSON] 5/75, [PERSON] 1/16, [PERSON] 1/16, що разом становлять одиницю (5/12 + 1/4 + 5/72 + 5/72 + 5/72 + 1/16 + 1/16 = 1). На даний час співвласник будинку [PERSON] підтримує позовні вимоги про визначення її частки у праві спільної власності на земельні ділянки в розмірі 5/12 частки. Співвласник будинку [PERSON] підтримує позовні вимоги про визначення його частки у праві спільної власності на земельні ділянки в розмірі 1/4 частки. Інші співвласники будинку вказані вимоги визнають. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність визначити частки [PERSON] у праві спільної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5310136400:14:001:0165 та 5310136400:14:001:0156 у розмірі по 5/12 частці у кожній з вказаних земельних ділянок, частки [PERSON] у розмірі по 1/4 частці, визнавши за ними право власності у вказаних частках. Як вже встановлено судом, [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина в тому числі на належні їй частки у праві спільної власності на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за заповітом [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли. Але постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, що складається з частки земельної ділянки площею 1000 кв.м. кадастровий номер 5310136400:14:001:0156 та з частки земельної ділянки площею 271 кв. м. кадастровий номер 5310136400:14:001:0165 у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] , а саме не визначено розмір часток спадкодавця у праві спільної власності на земельні ділянки. Вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд вважає за необхідне визначити розмір часток спадкодавця [PERSON] у праві спільної власності на земельні ділянки відповідно до розміру її частки в праві власності на зазначений житловий будинок, а саме 1/8. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином [PERSON] та [PERSON] успадкували належну [PERSON] частку земельної ділянки 1/8 в рівних частках, тобто по 1/16 частці земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за заповітом, прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , звернувшись до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Оскільки постановою нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно позасудовим порядком. Тому за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/16 (1/8 :2) частину земельних ділянок з кадастровими номерами: 5310136400:14:001:0156 та 5310136400:14:001:0165 за кожним. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином\~\~суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити в повному обсязі. З метою повного захисту прав сторін за ними необхідно визнати право власності на визначені частки земельних ділянок

Outcome: approved