Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що 26.04.2022 [PERSON] звернувся до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості через єдиний портал державних послуг «Дія», подавши заяву №20220426-2227635 про надання статусу безробітного та заяву №20220426-2227635-2 про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ № НТ220427 від 27.04.2022 відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 27.04.2022. Наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ № НТ220708 від 08.07.2022, у зв`язку із працевлаштуванням за направленням центру зайнятості, відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 08.07.2022. При обміні інформацією з Пенсійним фондом України виявлено, що під час перебування на обліку, відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 12.05.2022 та йому за травень 2022 року нараховано дохід. Наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ № НТ230109 від 09.01.2023 прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. Станом на дату подання позову вище вказані кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 18 387,17 грн. та судові витрати. Представник позивача\~надав заяву\~про розгляд\~справи без\~участі позивача,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі\~та просить\~задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не подавався. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості 26.04.2022 через єдиний портал державних послуг «Дія» звернувся відповідач [PERSON] , подавши заяву № 20220426-2227635 про надання статусу безробітного та заяву № 20220426-2227635-2 про призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у вказаній заяві, зазначив інформацію про те, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Відповідно до ч.1 ст.43 Закону 5067-VІ та ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону 1533-ІII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ №НТ220427 від 27.04.2022 відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 27.04.2022. Наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ №НТ220708 від 08.07.2022, у зв`язку із працевлаштуванням за направленням центру зайнятості, відповідно до абз. 3 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018 (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 08.07.2022. При обміні інформацією з Пенсійним фондом України виявлено, що під час перебування на обліку, відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 12.05.2022 (код 3671803431). 15.12.2022 Павлоградським міськрайонним центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за №221. При цьому, відповідно до даних по особі, розміщених в Єдиній інформаційно-аналітичній системі, відповідачу за травень 2022 року ФОП [PERSON] нараховано дохід (роздруківку долучено). Таким чином, з 12.05.2022 відповідач, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, належав до категорії зайнятого населення, про що не повідомив Дніпровську районну філію Київського МЦЗ. Згідно довідки-розрахунку №9 від 03.01.2023 розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 12.05.2022 по 07.07.2022 становить 18 387,17 грн. Наказом Дніпровської районної філії Київського МЦЗ №НТ230109 від 09.01.2023 прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. З метою досудового врегулювання спору, Дніпровською районною філією Київського МЦЗ надіслано на електронну адресу відповідача лист-повідомлення №266.5-75/23 від 10.01.2023 про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Станом на теперішній час вище вказані кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п.1\~ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~(далі - Закон 1533-ІІІ), загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з п.2 ч.1\~ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»\~(далі - Закон 5067-VІ), безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до\~ст.4 Закону\~5067-VІ, зокрема до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості. Згідно зі\~ст.23 Закону\~5067-VI, Позивач здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційну-аналітичну систему (далі - ЄІАС) центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію, що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. Відповідно до\~статті 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто, наданням особі статусу безробітного. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення»\~в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 4 частини другої\~статті 44 вказаного Закону\~визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій\~статті 45 цього Закону\~(зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі). Відповідно до пунктів 9, 17 частини першої\~статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»\~реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); також з інших підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних. Згідно з пунктом 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198\~(який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. За приписами частини другої і абзацу першого частини третьої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, [PERSON] свідомо приховав відомості про факі перебування у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та отримання доходу, був зайнятою особою, а відтак не належав до числа безробітних осіб та не мав підстав на отримання допомоги по безробіттю. А відтак, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 18 387,17 грн. безпідставно виплаченої йому допомоги на випадок безробіття. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 3 028,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved