Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, поновлення актового запису та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги мотивував тим, що у липні 2012 року сторонни почали зустрічатись, а згодом і проживати разом. Проте вподальшому між ними виникли суперечки, непорозуміння і [PERSON] виїхала у росію з метою працевлаштування. Оскільки вони припинили спілкування, тому вона не повідомляла, що під час спільного з ним проживання вона завагітніла, а в подальшому народила дитину. У свідоцтві про народження в графі батько нікого не зазначено. Після повернення в Україну, на початку 2023 року [PERSON] випадково зустрілась з [PERSON] , почали спілкуватися та згодом зізналася, що батьком дитини є він. Враховуючи викладене [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просила: - визнати (встановити), що [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини: [PERSON] , [INFO] ; - поновити у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про народження [PERSON] , який народився [INFO] у місті Ноябрьск Ямало-Ненецького автономного округу, росія (актовий запис №732 від 11.06.2013 року, місце державної реєстрації: відділ РАЦС м. Ноябрьск відділу РАЦС Ямало- Ненецького автономного округу); - до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внести відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька - [PERSON] , [INFO] ; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З урахуванням внесених змін, видати новее свідоцтво про народження; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені у звязку із розглядом даної справи судові витрати. Ухвалою суду від 23.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутність сторони позивача, позов просив задовольнити. Також не заперечив щодо розгляду справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов визнає у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданним 11.06.2013 року відділом ЗАГС м. Ноябрьск служби ЗАГС Ямало-Ненецького автономного округу, [PERSON] є матірю [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Ноябрьск Ямало-Ненецького автономного округу. Відомості про батька - відсутні (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14.02.2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №308 (а.с. 14). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений одним із батьків дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене вище, а також те, що [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання батьківства та внесення змін до актового запису, так як вони є обґрунтованими та законними. З приводу вимоги про поновлення актового запису про народження дитини, то вона задоволенню не підлягає за недоведеністю. Так, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів щодо існування цього запису в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в Україні. Оскільки підставою для прийняття заяви про поновлення актового запису цивільного стану є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, який позивачем наданий не був. Поновлення втрачених актових записів про народження проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 3633,60 грн., та враховуючи часткове задоволення позовних вимог і визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, щодо решти 50 відсотків судового збору, то за вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу не розглядається за відсутності належних доказів їх понесення позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial