Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Адвокат Костова Наталія Зіновіївна в інтересах [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.11.2016. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, оскільки у них різні погляд на сімейні цінності, неодноразові спроби налагодити сімейні стосунки з відповідачем не призвели до позитивного результату. Напружені стосунки між ними негативно впливають на психологічний стан дітей. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Просила розірвати шлюб між сторонами. 16.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.01.2024 від представника відповідача адвоката Сіваченко В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд надати подружжю строк для примирення тривалістю шість місяців. 05.04.2024 судом постановлено ухвалу про надання сторонам строку для примирення тривалістю два місяці та зупинене провадження у справі до 06.06.2024. 06.06.2024 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. Представник відповідача адвокат Сіваченко В.В. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що подальше подружнє життя є можливим, сторони спілкуються між собою. Влітку родина мандрувала автомобілем з Франції до Болгарії, де потім відпочивала. Відповідач не втратив до дружини почуття любові та поваги, він дуже сумує за нею та дітьми. Після воєнного вторгнення позивач виїхала з дітьми за мажі України, через що об`єктивно віддалилась від відповідача. Незважаючи на це, відповідач раз на півроку приїздив на місяць до дружини та дітей, які сумують за батьком. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.11.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №2305, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 01.11.2016 серії [NUMBER] . В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Зазначені висновки суду доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073,60 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved