Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного 16.11.2020 з АТ «Кредобанк» кредитного договору №CL-294030, [PERSON] надано кредит у розмірі 237 102,60 грн., з яких на поточні потреби у сумі 64 555,69 грн., а інша частина - на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника, із строком кредитування до 14.11.2025, з фіксованою процентною ставкою 35% річних. Як зазначає позивач, згідно підписаної позичальником анкети-заяви фізичної особи на отримання кредиту вона містить посилання на фактичні сімейні відносини та спільне проживання однією сім`єю з [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.11.2023 становить 340095,90 грн. та складається з: 208840,77 грн. - суми заборгованості за тілом кредиту, 131255,13 грн. - суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2023 справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 головуючим у справі визначено суддю Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказував на можливість задоволення позовних вимог з урахуванням пояснень сторони відповідача [PERSON] зазначав, що позовні вимоги були сформовані на підставі наявних у позивача документів. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Яковлєва С.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] отримував кошти не в інтересах сім`ї, на момент укладення кредитного договору, не дивлячись на перебування у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] вже не проживала разом з ним однією сім`єю, фактичні шлюбні відносини були припинені. Крім того, [PERSON] не надавала своєї згоди на укладення кредитного договору, не була повідомлена про те, що такий договір укладався, грошей не отримувала та жодних договорів не підписувала. Тому підстав для солідарного стягнення заборгованості немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, відзиву на позов не надав, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 16.11.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-294030, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 237102,60 грн., з яких на поточні потреби у сумі 64555,69 грн., а інша частина - на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника, із строком кредитування 60 місяців до 14.11.2025, з фіксованою процентною ставкою 35% річних. Згідно п.п.6.1,6.2 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів, за яким позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 8485 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Згідно п.6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу. Відповідно до п.7.1 договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки у повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. При цьому розмір пені не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Згідно п.7.2 договору у випадку невиконання обов`язку щодо надання офіційних документів на підтвердження отримання та розміру доходу за останні шість місяців банк має право нарахувати позичальнику штраф у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 11855,13 грн. Пунктом 7.3 договору визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього кредитного договору не може перевищувати 50% від суми кредиту. Як убачається із анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-294030 від 10.11.2020, під час її підписання [PERSON] було надано інформацію щодо перебування його у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 28.11.2023 становить 340095,90 грн. та складається з: 208840,77 грн. - суми заборгованості за тілом кредиту, 131255,13 грн. - суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. На момент розгляду справи відомостей про сплату зазначеної суми заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов в частині позовних вимог до [PERSON] є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню у цій частині. Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. З матеріалів справи убачається, що укладений кредитний договір не містить згоди другого з подружжя на його укладення, а саме згоди [PERSON] , проте оскільки вказаний кредитний договір не є розпорядженням майном подружжя, то письмова згода дружини для його укладення не вимагається. Суд звертає увагу на те, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] . досліджуваний кредитний договір, містить графу для підпису чоловіка/дружини про відсутність заперечень на отримання кредиту. Підписантом зазначено відповідача [PERSON] . Однак, такий договір не містить підпису [PERSON] , що свідчить про відсутність письмової згоди останньої на отримання кредитних коштів та необізнаність у його укладенні. Судом встановлено, що 13.05.2021 [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилалася на те, що з 01.10.2020 подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, спільного бюджету не мають. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час ухвалення рішення судом було встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, сторони сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Крім того, з матеріалів справи також убачається, що на підставі заяви [PERSON] Шевченківським районним судом м. Києва винесено судовий наказ від 27.07.2021 у справі 761/18124/21 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання спільної дитини, який прийнято до виконання Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на підставі відповідної постанови від 13.12.2021. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що [PERSON] укладав кредитний договір та використовував кредитні кошти в інтересах сім`ї, крім того, жодних договорів з [PERSON] банком не укладалось, погоджень не відбиралось, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] . Інші наявні у матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial