Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачі звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, поданим представником позивачів - адвокатом Сільницькою Катериною Володимирівною до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності, у якому просять визнати за ними право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що 18 липня 1996 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло, згідно якого вони набули право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було видане згідно розпорядження керівника Сєвєродонецького ГПП об`єднання «АЗОТ» Луганської області. Також, на зворотній стороні свідоцтва містить запис, посвідчений керівником органу приватизації, про те, що вказана квартира зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло та записаний у реєстрову книгу за № 45.60. Також на зворотній стороні свідоцтва наявний Реєстраційний напис, посвідчений начальником Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації, про те що квартира [ADDRESS] зареєстрована в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,про що 12.08.996 р. здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 712. Відомості про право власності на квартиру не були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.10.2023 року, позивачі звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. 07.12.2023 позивачі отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70576292 мотивоване неотриманням реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , оскільки територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, БТІ не виконує свої функції, в тому числі не надає інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Такі обставини також створюють проблеми для позивачів у питанні підтвердження права власності на вказану квартиру та унеможливлює в подальшому після деокупації м. Сєвєродонецька отримання компенсації за знищене житло та інших репарацій (в тому числі звернення до судів міжнародних інстанцій). Наведене свідчить, що в майбутньому можуть виникнути труднощі в реалізації позивачами свого права власності, іншого способу захисту права власності позивачів, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому позивачі просять суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження . 07 травня 2024 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 липня 1996 року Сєвєродонецьким ГПП об`єднання «АЗОТ» Луганської області на підставі розпорядження виконкому Сєвєродонецької міської ради народних депутатів №481 від 26 червня 1996 року, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками по 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м.. Вказана квартира була передана на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».На зворотній стороні свідоцтва наявний Реєстраційний напис, посвідчений начальником Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації, про те що квартира [ADDRESS] зареєстрована в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ем про що 12.08.1994 р. здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 712. Також, на зворотній стороні свідоцтва містить запис, посвідчений керівником органу приватизації, про те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло та записаний у реєстрову книгу за № 45.60. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна одо об`єкту нерухомого майна від 01 квітня 2024 року № 372322446 вбачається, що відомості про реєстрацію права власності в реєстрі відсутні. Згідно копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 45,5 кв.м., знаходиться у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на Коваль Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] за № 70576292 від 07.12.2023 року позивачам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю інформації про зареєстровані речові права в державному реєстрі та перебування приміщення БТІ на окупованій території . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками по 1/4 частини квартири [ADDRESS] , а тому позовні вимоги позивачів - підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved