Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Представником позивача [PERSON] подано позовну заяву, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що Виконавчому комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області стало відомо, що за адресою: [ADDRESS] з 2020 року не проживає [PERSON] , відтак, є необхідність зафіксувати факт не проживання останнього за вищевказаною адресою. Відповідно до листа департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області інформація про зареєстроване право власності на кімнату [ADDRESS] відсутня. Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 223 від 19.03.2010 «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового поживання громадян у м.Кременчуці» - будинок [ADDRESS] рахується як будинок для малих сімей готельного типу відповідно до рішення виконкому міської ради № 21 від 09.01.1998 та відтак перебуває у власності Кременчуцької міської територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Згідно з актів про непроживання від 04.07.2023, 18.10.2023, 01.02.2024, [PERSON] , [INFO] не проживає по [ADDRESS] з 2020 року. Відповідно до довідки, наданої ОСББ «Правобережне 89» № 1 від 02.02.2024 за кімнатою [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] , рахується заборгованість за управління багатоквартирним будинком у розмірі 5007,16 грн. Відповідно до довідки, наданої КП «Кременчукводоканал» № 10/810 від 31.01.2024 за кімнатою № [NUMBER] , по [ADDRESS] рахується заборгованість у розмірі 5 696,91 грн. Відповідно до довідки, наданої КП «Теплоенерго» № 09-17/202 від 30.01.2024 за кімнатою [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] , рахується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 27 71,95 грн. Положення ЖК Української РСР не передбачають право наймача та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном Кременчуцької міської ради шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2024 відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи КП «Квартирне управління» Щуренко Л.П. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомляв суд про причини неявки, ним не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 223 від 19.03.2010 «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового поживання громадян у м.Кременчуці» - будинок [ADDRESS] рахується як будинок для малих сімей готельного типу відповідно до рішення виконкому міської ради № 21 від 09.01.1998 та відтак перебуває у власності Кременчуцької міської територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно з актів про непроживання від 04.07.2023, 18.10.2023, 01.02.2024, [PERSON] , [INFO] не проживає по [ADDRESS] з 2020 року. Як вбачається до довідки, наданої ОСББ «Правобережне 89» № 1 від 02.02.2024 за кімнатою [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] , рахується заборгованість за управління багатоквартирним будинком у розмірі 5007,16 грн. Згідно до довідки, наданої КП «Кременчукводоканал» № 10/810 від 31.01.2024 за кімнатою № [NUMBER] , по [ADDRESS] рахується заборгованість у розмірі 5 696,91 грн. Відповідно до довідки, наданої КП «Теплоенерго» № 09-17/202 від 30.01.2024 за кімнатою № [NUMBER] , по [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] , рахується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 27 71,95 грн. Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у добровільному порядку не проживає за адресою: [ADDRESS] , не несе жодних витрат по утриманню житла. Таким чином за наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з 2020 року не проживає у вказаній квартирі позивача, чим створює перешкоди у володінні та користуванні квартири, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає задоволенню. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved