Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

05 січня 2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Запорізького обласного центру зайнятості в особі Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів, що були виплачені як допомога по безробіттю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2021 до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON] . Наказом ЗМЦЗ від 02.12.2021 № НТ211202 відповідачу був наданий статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 02.12.2021 по 28.08.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, наказом від 06.09.2022 № НТ220906 відповідачу було припинено допомогу по безробіттю з 29.08.2022 у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до ст. 31 закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно даних обміну з Пенсійним Фондом України виявлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торгівельний будинок Енергоальянс» з 15.04.2022. На підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 02.12.2021 на поточний рахунок [PERSON] позивачем перераховано допомогу по безробіттю за період з 15.04.2022 по 31.07.2022 в розмірі 2931ё5,73 гривень. За період перебування на обліку відповідач не надав жодного документу про наявність трудових відносин. Наказом від 27.10.2022 №НТ221027 відповідачу було припинено реєстрацію з 07.09.2022, у зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідач своєчасно не повідомив ЗМЦЗ про те, що він мав трудові відносини з ТОВ «Торгівельний будинок Енергоальянс», виплачена допомога по безробіттю ЗМЦЗ за період з 15.04.2022 по 31.07.2022 в розмірі 29315,73 гривень підлягає поверненню. Листом № 2007/07-05 від 09.11.2022 відповідачу була направлена претензія з вимогою щодо повернення вищезазначених коштів, але відповідачем добровільно не повернуті. Позивач вважає, що відповідач не мав права на отримання статусу безробітного, так як він відноситься до зайнятої категорії населення, відтак статус та допомогу по безробіттю отримав незаконно. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь Запорізького обласного центру зайнятості кошти, що були виплачені йому, як допомога по безробіттю, за період з 15.04.2022 по 31.07.2022 у розмірі 29315,73 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 гривень. 08 січня 2024 року ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, крім того просив розстрочити виконання рішення суду, оскільки він перебуває скрутному матеріальному становищі. Частиною 1\~ст. 206 ЦПК України\~передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Запорізький обласний центр зайнятості діє від імені Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі Фонд) відповідно дозаконів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «;Про зайнятість населення`та Положення про Запорізький обласний центр зайнятості. Судом встановлено, що 02.12.2021 до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON] . Наказом ЗМЦЗ від 02.12.2021 № НТ211202 відповідачу був наданий статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 02.12.2021 по 28.08.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В заяві про надання статусу безробітного від 02.12.2021 [PERSON] зазначив та засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомленимй з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Також, 16.12.2021 з безробітним [PERSON] укладено Індивідуальний план працевлаштування безробітного, що містить зобов`язання та відповідальність сторін. Відповідно до даного Індивідуального плану працевлаштування безробітного (п..2.7.) безробітний зобов`язаний інформувати центр зайнятості протягом 3 робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення, що передбачено ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 06.09.2022 № НТ220906 відповідачу було припинено допомогу по безробіттю з 29.08.2022 у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до ст. 31 закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 02.12.2021 на поточний рахунок [PERSON] позивачем перераховано допомогу по безробіттю за період з 15.04.2022 по 31.07.2022 в розмірі 29315,73 гривень. За період перебування на обліку відповідач не надав жодного документу про наявність трудових відносин. Спеціалістами ЗМЦЗ проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, за результатами якої складено акт № 121/04-09 від 07.09.2022. Згідно з наданими роботодавцем документами, відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торгівельний будинок Енергоальянс» з 15.04.2022 по 26.04.2022, що підтверджується наказом про прийняття на роботу від 14.04.2022 № 35/К та наказом про припинення трудового договору (контракту) від 26.04.2022 № 36/К. Наказом від 27.10.2022 №НТ221027 відповідачу було припинено реєстрацію з 07.09.2022, у зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно вимог п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженогоПостановою КМУ від 19.09.2018 № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг) Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення»передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62,постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, в порушення\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідач своєчасно (під час реєстрації як безробітного) не надав відомості про обставини, що впливали на умови виплати йому матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст. 34\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати кошти, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього безпідставно набутих коштів. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] своєчасно не повідомив ЗМЦЗ про наявність трудових відносин з ТОВ «Торгівельний будинок Енергоальянс», тому отримана допомога по безробіттю ЗМЦЗ за період з 15.04.2022 по 31.07.2022 в розмірі 29315,3 гривень набута відповідачем без достатньої правової підстави та підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У зв`язку із воєнним станом в Україні відповідач опинився у скрутному матеріальному становищі та не має постійного доходу, що підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7. Враховуючи скрутний матеріальний стан, та обставини за яких відповідач своєчасно не повідомив позивача про працевлаштування, враховуючи факт визнання позову та з метою можливості добровільного виконання відповідачем судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців з дати набрання рішенням законної сили. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями частини 1\~статті 142 ЦПК України, частини 3\~статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення коштів сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 гривень. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 1342,00 гривень від 2684,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1342,00 гривень підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved