Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

05 березня 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Декстон Р» (далі відповідач, ТОВ «Декстон Р»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Курта Наталія Володимирівна (далі третя особа), про скасування рішення державного реєстратора. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нежитлового приміщення /Е-1/, цех вичинки з №1-1 по 1-6, площею 150,6 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106634807101. 05 лютого 2024 року позивач звернулася до державного реєстратора із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій стосовно майна. Заборона застосована 06 лютого 2024 року за номером заяви 59273682. Не зважаючи не вищевикладене, третьою особою 08 лютого 2024 на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, що відбулися 01 лютого 2024 року, здійснила державну реєстрацію права власності за відповідачем. Посилаючись на вищевикладене, а саме здійснення реєстраційної дії під час дії заборони, позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Курти Наталії Володимирівни про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 з №1-1 по 1-6 загальною площею 215,4 кв.м., індексний номер 71498316 від 08 лютого 2024 року, та вчинений на його підставі запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ТОВ «Декстон Р» права власності. Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що з 01 лютого 2024 року, коли були проведені електронні торги, позивач не є власником спірного майна, а тому його заява про заборону вчинення реєстраційних дій була безпідставною. Також вважає, що відповідач зловживає своїми правами. Третя особа своїх письмових пояснень на позов не надала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд їх відмовити. Третя особа у судове засідання повторно не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09 грудня 2011 року позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частку частини будівлі цеху вичинки площею 150,6 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.12-13). За договором дарування від 18 грудня 2012 року позивач набула у власність іншу 1/2 частку цього ж майна (а.с.14-15). В подальшому,\~рішенням Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 14\~листопада 2022\~року № 161/12781/22, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 06 січня 2021 року, в сумі 100 000,00 гривень. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року подання приватного виконавця Таранка Дмитра Вікторовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - задоволено. Звернуто стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, що належить [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] ), а саме - нежитлове приміщення /Е-1/, цех вичинки з №1-1 по №1-6, загальною площею 215,4 кв.м., за адресою [ADDRESS] . На виконання вищенаведених судових рішень, 01 лютого 2024 року ДП «Сетам» були проведені електронні торги №6060006, переможцем яких визнано ТОВ «Декстон Р». 05 лютого 2024 року був виданий відповідний акт державного виконавця, а 08 лютого 2024 року третьою особою відповідне свідоцтво. 08 лютого 2024 року нотаріусом була здійснена державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем, із внесенням відповідного запису про право власності (а.с.97-98). Матеріали справи не містить у собі доказів оскарження позивачем вищенаведених електронних торгів. З матеріалів справи слідує, що 05 лютого 2024 року позивач звернулася до державного реєстратора із заявою власника про заборону вчинення реєстраційних дій, яка була зареєстрована 06 лютого 2024 року (а.с.22-23). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Пунктом 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону) передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Абзацом другим частини третьої статті 25 цього ж Закону визначено, що державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти календарних днів, не подано судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. З аналізу вищенаведених положень законодавства слідує, що інститут заборони власником вчинення реєстраційних дій стосовно майна був введений у законодавство з метою надання можливості власнику, до розгляду судом його заяви про забезпечення позову про заборону вчинення реєстраційних дій, вжити оперативних заходів для унеможливлення його вибуття на користь третіх осіб. Цей інститут, зокрема, передбачає обов`язок власника протягом 15 днів надати судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, а в іншому випадку відповідна заборона, внесена за заявою власника, втрачає свою силу. Всупереч вищенаведеному, позивач не надала суду будь-яких доказів оскарження нею правочину, на підставі якого майно вибуло з її власності, а саме проведених 01 лютого 2024 року електронних торгів, які були здійснені на виконання судових рішень, що набрали законної сили та є обов`язковими до виконання на всій території України. Не надано також доказів ініціювання позивачем заходів забезпечення позову у спорі стосовно оскарження відповідних електронних торгів. Позивач звернулася до суду з цим позовом лише з тих підстав, що на час видання нотаріусом свідоцтва та здійснення державної реєстрації 08 лютого 2024 року існувала внесена самим позивачем заява про заборону вчинення реєстраційних дій. Однак, проведені електронні торги по суті позивачем не оскаржуються, що свідчить про зловживання своїм правом на шкоду інтересам інших осіб, що є окремою підставою для відмови у захисті цивільного права та інтересу особи судом (ч.3 ст.13, ч.3 ст.16 ЦК України). Крім того, суд звертає увагу, що оскільки проведені 01 лютого 2024 року електронні торги є чинними та самим позивачем не оскаржувалися, станом на 05 лютого 2024 року вона вже не була власником спірного майна, а тому її заява про заборону вчинення реєстраційних дій стосовно такого майна правового значення немає. Також суд зазначає, що до складу реалізованого на електронних торгах майно було включено 64,8 кв.м. самочинного будівництва, власником якого позивач ніколи не була, а звернення стягнення на яке відбулося лише за відповідною ухвалою суду. Чинним законодавством не передбачено можливість особи вносити заяву про заборону вчинення реєстраційних дій стосовно самочинного будівництва. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивач у встановленому порядку не оскаржувала електронні торги, на підставі яких з її власності вибуло спірне нерухоме майно, а подання нею заяви про заборону вчинення реєстраційних дій було спрямоване виключно на зловживання своїми правами та на шкоду інтересам нового власника майна, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed