Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу.. У позовній заяві позивач посилається на те, що 29.07.1995 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Чопським міськвиконкомом Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом №34. Вказує, що від даного шлюбу у них народилися син [PERSON] , та донька [PERSON] . Зазначає, що починаючи з 2019 року відносини між нею та відповідачем погіршилися, через те що останній почав доволі часто вживати алкогольні напої. Подружнє життя у них не склалося оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Вони втратили повагу та порозуміння один до одного. Вже тривалий час не підтримуємо жодних сімейних стосунків, а тому шлюб існує лише формально. На підставі вищевикладеного, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.04.2024 до суду від представника [PERSON] адвоката Химинець М.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, з підстав необґрунтованості. 10.05.2024 від представника позивача адвоката Гельжинського Р.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вказав , що позивач переконана, що примирення з відповідачем є неможливим і подальше перебування у шлюбі з ним буде суперечити її інтересам. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, згідно прохальної частини позовної заяви, просить справу розглянути у її відсутності У судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 1995 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано у Чопському міськвиконкомі Ужгородського району, Закарпатської області, за актовим записом № 34, що стверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29.07.1995 року. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.04.1997 року м. Кішвард, перекладеного з угорської мови на українську мову та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2005 року м. Кішвард, перекладеного з угорської мови на українську мову Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved