Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просили встановити факт належності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 04 лютого 1993 року за № 1\-302, на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 лютого 1993 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів за № 1-302, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності заявникам (зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 611, ст. 152, книга 6). Однак, у зв`язку здійсненням неправильного перекладену з російської мови на українську мову даних заявників під час оформлення свідоцтва про право власності на житло, органом приватизації було допущено помилки, які виправити на даний час у позасудовому порядку неможливо. Зокрема в свідоцтві про право власності зазначено « [PERSON] », в той час як згідно відомостей паспорта правильним є « [PERSON] »; в свідоцтві про право власності зазначено « [PERSON] », в той час як згідно відомостей паспорта правильним є « [PERSON] »; в свідоцтві про право власності зазначено « [PERSON] », в той час як згідно відомостей паспорта правильним є « [PERSON] ». Оскільки паспорта громадян України заявникам було видано вже після отримання Свідоцтва про право власності на житло наразі між правовстановлюючим документом про право власності на житло та паспортами виникла неузгодженість, яка перешкоджає заявникам належним чином реалізувати свої права користування та розпорядження квартирою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі у порядку окремого провадження з викликом сторін. 15 січня 2024 року та 05 лютого 2024 року Приморська державна нотаріальна контора в м. Одеси звернулась до суду з листом, в якому просила цивільну справу призначену на 01.02.2024 року розглядати без присутності Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі, заперечень щодо винесення рішень не мали. 11 червня 2024 року заявники звернулися до суду з заявою, в якій просили проводити судове засідання згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 лютого 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, за № [NUMBER] , за яким квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності « [PERSON] », та членам його сім`ї « [PERSON] », « [PERSON] » (зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 611, ст. 152, книга 6). Однак, при видачі свідоцтва про право\~власності в ньому була допущена помилка в написанні імен та по батькові заявників, що перешкоджає їм володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про право\~власності по батькові заявника [PERSON] записано, як « [PERSON] », що не відповідає запису по батькові в паспорті громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 09.04.1996\~року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, де по батькові заявника зазначене, як « [PERSON] ». Разом з тим, в свідоцтві про право\~власності ім?я заявника [PERSON] записано, як « [PERSON] », що не відповідає запису імені в паспорті громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 30.12.2011\~року Портофранківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, де ім?я заявника зазначене, як « [PERSON] ». Крім того, з матеріалів справи слідує, що в свідоцтві про право\~власності ім?я заявника [PERSON] записано, як « [PERSON] », що не відповідає запису імені в паспорті громадянина України, серії [NUMBER] виданого 17.12.2003\~року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, де ім?я заявника зазначене, як « [PERSON] ». Поряд з цим, відомості щодо запису імен та по батькові в паспортах відповідають їх записам в картці платника податків, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера та картці фізичної особи-платника податків заявників відповідно. Отже, судом встановлено, що в написанні імені та по батькові заявників в паспортахта правовстановлюючому документі містяться розбіжності. Помилка в написанні імен та по батькові виникла через помилку органу, що видав вищезазначений документ, тому внаслідок невірного написання працівниками органу, що видавав правовстановлюючий документ, була допущена орфографічна помилка в по батькові заявника [PERSON] , помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », в імені заявника [PERSON] , помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », а також імені заявника [PERSON] , помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Через зазначені невідповідності заявники позбавлені права здійснити розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлена належність заявникам правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 лютого 1993 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів за № 1-302, за яким квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності заявникам. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникам з метою забезпечення можливості подальшої реалізації права власності на належне їм майно, на яке було видано свідоцтво про право власності на житло. Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просять заявники, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні, і його об`єктивність та обґрунтованість не викликає сумніву. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved