Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, згідно якого просить визначити місце проживання дитини Каваре [PERSON] , [INFO] разом з ним. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з ним постійно проживає син [PERSON] , інші діти проживають разом з матір`ю, він самостійно виховує сина, доглядає за ним, піклується про стан його здоров`я, у зв`язку з чим просить визначити місце проживання сина разом з ним. Ухвалою суду від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до підготовчого судового розгляду на 11:00 04.04.2024. Ухвалою суду від 04.04.2024 закрите підготовче провадження, справа призначена для розгляду по суті на 10:00 28.05.2024. У судовому засіданні призначеному на 28.05.2024 позивач підтримав вимоги викладені у заяві, представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення позову, відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розглдяу справи від неї не надходило, матеріали справи містять заяву (а.с.20) в якій не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком. Крім того, в судовому засіданні було заслухано малолітнього [PERSON] , [INFO] , в присутності його законного представника (батька) та представника Служби у справах дітей, який суду пояснив що проживає разом з батьком, з мамою спілкується рідко по телефону, мама не заперечує, щоб він жив з батьком, висловив бажання залишитися з батьком, оскільки у нього з батьком хороші стосунки, тут проживають його друзі та тут він ходить до школи. Суд заслухавши пояснення сторін, вислухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.08.2017 у справі №592/6699/17 вбачається що позивач з відповідачкою пребували в зареєстрованому шлюбі, який зазначеним рішенням розірвано (а.с.2), від шлюбу мають чотирьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] син [PERSON] проживає разом з позивачем, що не заперечується відповідачкою, підтверджується поясненнями самої дитини наданими в засіданні, а також довідками про зареєстроване місце проживання, згідно яких [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9), за цією ж адресою зареєстрований і позивач (а.с.14). Згідно акта обстеження умов проживання наданого Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 27.05.2024, було обстежено умови проживання за адресою [ADDRESS] , за цією адресою проживають Каваре [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в квартирі зроблено сучасний ремонт, в наявності сучасні меблі, у дитини є окрема кімната, в квартирі чисто та прибрано, для дитини створені належні умови, у хлопчика є техніка для навчання онлайн, батько допомагає сину, проводить з ним багато часу, між батьком та сином довірительні відносини, мають тісний емоційний зв`язок, мати хлопчика проживає за кордоном, [PERSON] не бажає жити в іншій країні, батько має намір визначити місце проживання сина разом з собою, так як під час воєнного стану можуть виникати питання щодо сина, де необхідна згода матері, а у зв`язку з тим, що остання проживає в іншій країні з цим можуть виникати труднощі, батько не перешкоджає та не забороняє матері спілкування з сином. Відповідно до ч. 2 ст.\~160\~Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), вказала, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Тобто, при розгляді справ щодо місця проживання дитини слід насамперед виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Враховуючи той факт, що дитина фактично проживає з батьком, бажання дитини залишитись проживати разом з батьком, висловлене під час судового розгляду, сталі соціальні зв`язки, зокрема відвідування школи за місцем реєстрації, наявність друзів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 160 СУ України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, та не вбачає підстав обмежувати дитину у праві самостійного визначення місця свого проживання.

Outcome: approved