Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інна Армоніківна, «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Піщанської сільської ради, в якому просила визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер 1223285000:02:004:0527 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що являється власницею частки домоволодіння по [ADDRESS] . Право власності набуте, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В свою чергу, спадкодавець набув право власності на частку житлового будинку та земельної ділянки, згідно ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року по справі № 2-471/08, а частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] має [PERSON] . Позивач 13.02.2024 року звернулась до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інни Армоніківни із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1000 кв.м земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка виділена спадкодавцю згідно ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року. Своїм листом Приватний нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП Нв№025994, виданого 14.07.1999 року Орлівщинською сільською радою, право власності зареєстровано 10.02.2015 року [PERSON] державним реєстратором реєстраційної служби Новомосковського управління юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 573477812232.» . Крім того, Позивач зверталася до Реєстраційної служби Піщанської сільської ради Дніпропетровської області із Заявою від 19.02.2024р. щодо здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Піщанської сільської ради Дніпропетровської області Краснова Людмила Олександрівна, розглянувши вищевказану заяву, 22.02.2024 року надала відповідь, якою також відмовила здійсненні державної реєстрації речового права, оскільки було виявлено реєстрацію права власності на земельний кадастровий номер 122328500002:004:0527 за іншою особою [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на землю, серія та номер ДП Нв№025994 виданий 14.07.1999 року Орлівщанською сільською радою Дніпровської області. Позивачка звертає увагу\~суду,\~що Гарасюта\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~перебували у\~шлюбі з\~10.06.1994\~року, а 14.03.2005 року їх шлюб було розірвано. За час перебуванні у шлюбі [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу 30 жовтня 1998 року (зареєстровано у міській біржі нерухомості за № 279-Н 98) домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 23 червня 2006 року зазначений договір купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння визнано дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . В свою чергу, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року у справі № 2-471/08 про визнання мирової угоди за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , і виділяється їй квартира [ADDRESS] по варіанту № 1 поділу домоволодіння по 1/2 частині, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р., а саме: частина будівлі літ.«А», літ. «а», літ.«а1» з приміщеннями: 1-4 кімната - (15 кв.м), 1-2 кухня - (8,3 кв.м), 1-3 коридор -(7,5 кв.м), всього площею 30,8 кв.м, вартістю 29 931,34 грн., Крім того, [PERSON] виділяються наступні: дворові споруди: літня кухня літ.«Б» вартістю 39 736,17 грн.; прибудова до літньої кухні літ.«б» вартістю 1 921,84 грн.; ворота № 1 вартістю 3 134,37 грн.; хвіртка № 3 вартістю 1 321,00 грн.; 1/2 частина паркану №2 вартістю 2 069,70 грн., всього вартістю квартири [ADDRESS] разом дворовими спорудами та огорожами 78 115,37 грн. (додаток № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 року), а за Гарасютою [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , і виділяється йому квартира [ADDRESS] по варіанту № 1 поділу домоволодіння по 1/2 частині висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р., а саме: частина будівлі літ.«А», літ. «а», літ.«а1» з приміщеннями: 1-5 кімната - (15 кв.м), 1-6 коридор - (4,6 кв.м), 1-1 кухня - (9,2 кв.м), І - коридор (2,6 кв.м), всього площею 31,4 кв.м, вартістю 39 031,57 грн. Крім того, [PERSON] виділяються наступні дворові споруди: вхід до підвалу літ.«ПГ» віртістю 3 894,86 грн., підвал літ.«Г» вартістю 3 535,25 грн., сарай літ.«В» вартістю 8 628,40 грн., колодязь літ.«К» вартістю 3 987,26 грн., вбиральня літ.«Е» вартістю 1 714,31 грн., душова літ.«Ж» вартістю 1 931,80 грн.; 1/2 частина паркану № 2 вартістю 2 069,70 грн., всього вартістю квартири [ADDRESS] разом з дворовими спорудами та огорожами 66 793,15 грн. (додаток № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 року); Даною ухвалою покладено на Гарасютою [PERSON] виконання ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню, а саме в кімнаті 1-3 віконний проріз переобладнати на дверний проріз; між кімнатами 1-3 та 1-2 пробити дверний проріз. Цією ж ухвалою Гарасюті [PERSON] виділяється земельна ділянка домоволодіння по [ADDRESS] , площею 1 000 кв.м (в тому числі земельна ділянка спільного користування площею 10,91 кв.м, під жилим будинком літ.«А» площею 42,54 кв.м; під сараєм літ.«В» площею 23,24 кв.м; під входом до погребу 4,98 кв.м, всього по будовам 70,76 кв.м. (згідно з додатком № 4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.), а [PERSON] виділяється земельна ділянка домоволодіння по [ADDRESS] ,площею 1 000 кв.м (в тому числі земельна ділянка спільного користування площею 10,91 кв.м, під жилим будинком літ.«А» площею 41,26 кв.м; під літньою кухнею літ. Б площею 50,4 кв.м; вхід до підвалу та підвал літ.«Г», «пг» площею 8,68 кв.м, всього по будовам 63,92 кв.м. (згідно з додатком № 4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.); В загальне користування Гарасюті [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку для обслуговування будівель та проходу до будівель площею 21,82 кв.м (згідно з варіантом № [NUMBER] порядку користування земельної ділянки до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між тим, відповідач у 2015 році звернулася з Апеляційною скаргою на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007 оку у справі № 2-471/08, внаслідок чого Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 13 жовтня 2015 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року, - залишив без змін. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою від 23 грудня 2015 року також відхилив касаційну скаргу [PERSON] , та залишив ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, - без змін. Не дивлячись на наявність рішення, що набрало законної сили 10.02.2015 року Відповідач зареєструвала право власності на земельну площею 0,211 га яка розташована за адресою: по [ADDRESS] . Цільове призначення даної земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ДП Нв№025994, виданого 14.07.1999 року Орлівщинською сільською радою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 573477812232. Таким чином, позивачка наполягає на тому, що набула право власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер 1223285000:02:004:0527 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки таке право було набуте спадкодавцем на підставі ухвали, постановленої судом про затвердження мирової угоди, а земельна ділянка за адресою: будинок [ADDRESS] була розділена за ухвалою суду у рівних частках між Гарасютою [PERSON] та [PERSON] , тому в відповідачки не було жодних правових підстав для реєстрації права власності на всю земельну ділянку за собою, тому вона звернулася до суду з означеним позовом. Ухвалою суду від 08 березня 2024 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 50) В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав детальні пояснення по суті позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007року у справі № 2-471/08 про визнання мирової угоди, поділене спільне майно подружжя, а саме: -за [PERSON] визнане право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , і виділяється їй квартира [ADDRESS] по варіанту № 1 поділу домоволодіння по 1/2 частині, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р., а саме: частина будівлі літ.«А», літ. «а», літ.«а1» з приміщеннями: 1-4 кімната - (15 кв.м), 1-2 кухня - (8,3 кв.м), 1-3 коридор-(7,5 кв.м), всього площею 30,8 кв.м, вартістю 29 931,34 грн., Крім того, [PERSON] виділяються наступні: дворові споруди: літня кухня літ.«Б» вартістю 39 736,17 грн.; прибудова до літньої кухні літ.«б» вартістю 1 921,84 грн.; ворота № 1 вартістю 3 134,37 грн.; хвіртка № 3 вартістю 1 321,00 грн.; 1/2 частина паркану №2 вартістю 2 069,70 грн., всього вартістю квартири [ADDRESS] разом дворовими спорудами та огорожами 78 115,37 грн. (додаток № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 року); - за Гарасютою [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , і виділяється йому квартира [ADDRESS] по варіанту № 1 поділу домоволодіння по 1/2 частині висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р., а саме: частина будівлі літ.«А», літ. «а», літ.«а1» з приміщеннями: 1-5 кімната - (15 кв.м), 1-6 коридор - (4,6 кв.м), 1-1 кухня - (9,2 кв.м), І - коридор (2,6 кв.м), всього площею 31,4 кв.м, вартістю 39 031,57 грн. Крім того, [PERSON] виділяються наступні дворові споруди: вхід до підвалу літ.«ПГ» віртістю 3 894,86 грн., підвал літ.«Г» вартістю 3 535,25 грн., сарай літ.«В» вартістю 8 628,40 грн., колодязь літ.«К» вартістю 3 987,26 грн., вбиральня літ.«Е» вартістю 1 714,31 грн., душова літ.«Ж» вартістю 1 931,80 грн.; 1/2 частина паркану № 2 вартістю 2 069,70 грн., всього вартістю квартири [ADDRESS] разом з дворовими спорудами та огорожами 66 793,15 грн. (додаток № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 року); Даною ухвалою покладено на Гарасютою [PERSON] виконання ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню, а саме в кімнаті 1-3 віконний проріз переобладнати на дверний проріз; між кімнатами 1-3 та 1-2 пробити дверний проріз. Цією ж ухвалою Гарасюті [PERSON] виділяється земельна ділянка домоволодіння по [ADDRESS] , площею 1 000 кв.м (в тому числі земельна ділянка спільного користування площею 10,91 кв.м, під жилим будинком літ.«А» площею 42,54 кв.м; під сараєм літ.«В» площею 23,24 кв.м; під входом до погребу 4,98 кв.м, всього по будовам 70,76 кв.м. (згідно з додатком № 4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.), а [PERSON] виділяється земельна ділянка домоволодіння по [ADDRESS] ,площею 1 000 кв.м (в тому числі земельна ділянка спільного користування площею 10,91 кв.м, під жилим будинком літ.«А» площею 41,26 кв.м; під літньою кухнею літ. Б площею 50,4 кв.м; вхід до підвалу та підвал літ.«Г», «пг» площею 8,68 кв.м, всього по будовам 63,92 кв.м. (згідно з додатком № 4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.); В загальне користування Гарасюті [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку для обслуговування будівель та проходу до будівель площею 21,82 кв.м (згідно з варіантом № [NUMBER] порядку користування земельної ділянки до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 489/490 від 20.04.2007 р.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27-28). [PERSON] , на підставі Постанови Верховного суду від 03 червня 2020 року у справі № м183/775/14-ц набула право власності на частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті Гарасюти [PERSON] (а.с. 15-24). Листом приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального окргу Лили І.А. в рамках спадкової справи № 14/2023 щодо майна померлого [PERSON] , позивачці повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна земельної ділянки, набутої спадкодавцем на підставі ухвали суду від 20 грудня 2007 року, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП Нв№025994, виданого 14.07.1999 року Орлівщинською сільською радою, право власності зареєстровано 10.02.2015 року [PERSON] державним реєстратором реєстраційної служби Новомосковського управління юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 573477812232 (а.с. 29) . Так само, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Піщанської сільської ради Дніпропетровської області Краснова Людмила Олександрівна, розглянувши заяву позивача про здійснення державної реєстрації права власності, відмовила у здійсненні державної реєстрації речового права, оскільки було виявлено реєстрацію права власності на земельний кадастровий номер 122328500002:004:0527 за іншою особою, а саме [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на землю, серія та номер ДП Нв№025994 виданий 14.07.1999 року Орлівщинською сільською радою Дніпровської області (а.с. 30). Даніпро реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 122328500002:004:0527, загальною площею 0,211 га за [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на землю, серія та номер ДП Нв№025994 виданий 14.07.1999 року Орлівщинською сільською радою Дніпровської області, також підтверджені Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 31-32). Наявність такого державного акту та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку після смерті спадкодавця не спростована відповідачем. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,стаття 15\~ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 ст. 42 ЗК України (чинного на момент отримання відповідачем державного акту на право власності на землю) передбачено, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. В ст. 30 ЗК України, чинного на момент прийняття Орлівщинською радою рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки) вказано, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Крім того, при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (чинного з 01 січня 2002 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), роз`яснив, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди, у відповідності до ст. 120 ЗК України, 377 ЦК України. Як зазначав суд вище, сторони являються власниками по частці домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач набула таке право згідно Постанови Верховного суду від 03 червня 2020 року, відповідач на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2007 року у справі № 2-471/08 про визнання мирової угоди. У відповідності до ч.4. ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч.5. ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.\~377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно зі ст.\~152\~ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. «е» ст.\~141\~ЗК України підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Частиною другою статті 346\~ЦК України закріплено, що право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, в силу імперативного законодавчого припису, відбувається перехід права на земельну ділянку, розміщену під цим жилим будинком, будівлею або спорудою, до нового власника, а відповідне право на цю земельну ділянку у попереднього власника припиняється, як зазначено у наведеній статті. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Крім того, в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на розташовані на ній об`єкти. Як зазначено в п.3.4.\~постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», за змістом статті 377\~ЦК України та статті 120\~ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. Суд враховуючи викладені обставини та визнання відповідачами позовних вимог, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнання за позивачем права власності на частину зазначеної вище земельної ділянки. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved