Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Адвокат Денега Давид Михайлович звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцула Оксана Михайлівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 23.06.2023 року), після смерті якого залишилась спадщина, яка складається у тому числі і з частини земельної ділянки площею 0,0259 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, яка належала йому на праві спільної сумісної власності. Для прийняття спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцули О.М., яка відкрила спадкову справу № 29/2023 від 13.12.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і на день смерті був зареєстрований у м. Івано-Франківську. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . 13 грудня 2023 року дружина спадкодавця - [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. 18 грудня 2023 року дочка спадкодавця - [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини в користь дружини спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини, немає. 16 січня 2024 року спадкоємицею [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та документи на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , у тому числі і на земельну ділянку площею 0,0259 га, кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак 17.01.2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцулою О.М. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки земельна ділянка, площею 0,0259 га, кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а нотаріус позбавлена можливості самостійно здійснювати виділ частки. У зв`язку із зазначеним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення розміру спадкової маси земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцула Оксана Михайлівна не прибула у судове засідання. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, [INFO] помер [PERSON] , що встановлено з копії Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 23.06.2023 року. Згідно Свідоцтва про право вланості на нерухоме майно від 22.07.2014, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0259 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:20:001:0295. Відтак, після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається у тому числі і з частини земельної ділянки площею 0,0259 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, яка належала йому на праві спільної сумісної власності. З матеріалів справи слідує, що спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є: його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцули О.М., яка відкрила спадкову справу № 29/2023 від 13.12.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і на день смерті був зареєстрований в м. Івано-Франківську. 13 грудня 2023 року дружина спадкодавця - [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. 18 грудня 2023 року дочка спадкодавця - [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини в користь дружини спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини - немає. 16 січня 2024 року спадкоємцем [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та документи на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , у тому числі і на земельну ділянку площею 0,0259 га, кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 17.01.2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцулою О.М. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій (вих. 4/02-31), оскільки земельна ділянка, площею 0,0259 га, кадастровий номер 2610100000:20:001:0295, належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без визначення часток учасників спільної власності, а нотаріус позбавлений можливості самостійно здійснювати виділ частки. У зв`язку із зазначеним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення розміру спадкової маси земельної ділянки. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку. Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст. 361 Цивільного кодексу України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачку можливості належним чином оформити свої спадкові права на частину земельної ділянки, що належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що позивачка позбавлена можливості визнати право власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини у позасудовому порядку, суд вважає, що вимоги позову є доведеними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved