Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] та у поданій заяві просить скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4006515, зареєстровану 06.11.2006 року Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення про видачу ссуди, б/н від 18.11.1983 року, колгосп ім.50-річчя Великого Жовтня, об`єкт обтяження: будинок, [ADDRESS] , адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , код відсутній, заявник державний нотаріус [PERSON] та заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6607866, зареєстровану 16.02.2008 року Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення , б/н від 18.11.1983 року, колгосп ім.50-річчя Великого Жовтня, об`єкт обтяження: будинок, [ADDRESS] , адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , код відсутній, заявник [PERSON] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що позивач є власником жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що вирішив подарувати цей будинок своїй онуці, у зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса для оформлення відповідних документів. Однак приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. повідомила йому, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 354999820 від 20.11.2023 року на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] накладено два обтяження і тому посвідчити договір до зняття цих заборон неможливо. Враховуючи, що заборони, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були накладені на майно [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з отриманням ними ссуди, але які ніколи не мешкали та не мали у власності жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , вважає, що вони накладені помилково, а тому повинні бути зняті, так як перешкоджають йому у розпорядженні його майном. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до канцелярії суду представником позивача була подана заява про розгляд справи у їх відсутності, позовна заява підтримана в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якій пояснив, що дійсно в 1983 році він брав позику для будівництва свого будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказана позика була повністю ним виплачена в 1985 році. Про те, що існують обтяження, накладені державними нотаріусами у зв`язку з цим, йому нічого не відомо. Про особу [PERSON] йому також нічого не відомо, і такий в його будинку ніколи не мешкав. Зазначив, що позовна заява підлягає задоволенню частково, накладені обтяження на будинок по [ADDRESS] підлягають скасуванню. Однак по справі необхідно залучити Овідіопольську державну нотаріальну контору. В подальшому відповідачем до канцелярії суду були подані заяви від 10.04.2024р. та від 23.05.2024р. про те, що він з позовом згодний, не заперечує проти його задоволення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до них документи, оцінивши надані докази вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] є власником жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.06.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7924957 від 01.08.2005. Вказаний жилий будинок побудований в 1960 році. Однак коли позивач вирішив подарувати свій будинок онуці та звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., з`ясувалося, що на його будинок державними нотаріусами Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Горбань М.В. та [PERSON] накладено два обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна № 4006515 від 06.11.2006р. та № 6607866 від 16.02.2008р., при чому підставою обтяження стало повідомлення б/н про видачу ссуди від 18.11.1983р. Згідно відзиву на позовну заяву, який надав відповідач [PERSON] , вбачається, що він дійсно брав позику в колгоспі ім. 50 років Великого Жовтня в 1983 році, однак в 1985 році її сплатив, і не знав до цього часу, що згідно повідомлення від 18.11.1983 року в 2006 та 2008 роках було накладено обтяження у вигляді заборони відчуження та ще й не на його будинок, а на будинок [PERSON] зазначив також, що не знає такої особи як [PERSON] , і така особа в його будинку ніколи не мешкала. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.\~8, ст.\~16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборон на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1\~ст.319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5\~нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Таким чином, виходячи з вищенаведеного, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить відповідачу, який брав позику у колгоспі ім. 50-річчя Великого Жовтня, внесена державними нотаріусами Горбань М.В. та [PERSON] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна помилково, оскільки адреса жилого будинку [PERSON] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказана невірно, а саме [ADDRESS] , тоді як правильна адреса будинку [ADDRESS] , що підтвердив особисто у відзиві відповідач.Власником жилого будинку за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON] , який позик у колгоспі ім. 50-річчя Великого Жовтня не брав, а тому підстав для накладення заборон на його жилий будинок державні нотаріуси не мали. Крім того, державний нотаріус Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Горбань М.В. припустилася помилки і в по-батькові [PERSON] , зазначивши його по-батькові , як [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.97р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріпл.є право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved