Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

26 лютого 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов указаний позов, поданий [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) певний час перебувала у близьких відносинах із сином позивача - [PERSON] , без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина - [PERSON] . Реєстрація народження дитини проведена у відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України. [PERSON] (надалі - позивач) є рідним дідом малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] з трирічного віку проживає в сім`ї позивача, виховувався та утримується ним, у матеріальному забезпеченні допомагав і батько дитини - [PERSON] , при цьому, мати дитини жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, з дитиною не проживає. [INFO] батько дитини - [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] дитина продовжила проживати разом із позивачем. Наказом служби у справах дітей Піщанської сільської ради від 21 листопада 2023 року № 104 дитину, що залишилась без батьківського піклування - [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю позивача до влаштування дитини в сімейні форми виховання. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дитини ніколи не приймала та не приймає, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Не займається вихованням та утриманням сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. 02 лютого 2024 року відповідач склала заяву про те, що вона відмовляється від своїх батьківських прав у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] . Факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини підтверджуються письмовими доказами. [PERSON] також позбавлена батьківських прав відносно своїх інших дітей. З 1995 року відповідач перебуває на обліку лікаря-нарколога Новомосковської районної центральної лікарні з діагнозом: опійна наркоманія, веде асоціальний спосіб життя, неодноразово була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, що, на думку позивача, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Постановленою суддею ухвалою від 19 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. В підготовчому засіданні 10 червня 2024 року постановленими судом ухвалами долучено висновок органу опіки та піклування, вирішено питання про отримання думки дитини та закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. 10 червня 2024 року у судовому засіданні заслухано думку неповнолітнього [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що причиною звернення з позовом є смерть його сина - [PERSON] , який був законним представником дитини, необхідність вирішення питання щодо належного представництва інтересів дитини. Позивач указав, що йому 73 роки та він опікується інтересами свого онука з трирічного віку дитини. Раніше батько дитини допомагав у вирішенні питання щодо представництва інтересів дитини, однак зі смерті [PERSON] деякі питання потребують належних доказів для можливості повноцінної життєдіяльності дитини. Мати дитини - [PERSON] практично ніколи не знаходиться на зв`язку з ними, не приходить та не бере участі у вихованні, забезпеченні дитини. Зазначив, що з трирічного віку дитини він зі своєю дружиною забрав дитину до себе від батьків через їх асоціальний спосіб життя. Не перешкоджав у спілкуванні з дитиною та її вихованні, однак мати дитини, на відміну від батька, який іноді допомагав у вихованні дитини, зовсім не турбується за життя та здоров`я [PERSON] . Дитина навчається, ходить до секції боксу, живе з ними у м. Дніпро. Він з дружиною, як дідусь та бабуся дитини матеріально забезпечують дитину, дбають про її матеріальні та духовні потреби. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Визнала позовні вимоги. Враховуючи необхідність з`ясування думки дитини у позовах про позбавлення батьківських прав, можливість з`ясування такої думки у цій справі, суд не приймає визнання позову відповідачем, як підставу застосування речення першого частини четвертої статті 206 ЦПК України. З урахуванням поданої заяви, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, 05 червня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, надана суду копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 листопада 2009 року свідчить, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] /а.с.12/. При цьому, копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 січня 1976 року /а.с.14/ підтверджує, що позивач у справі - [PERSON] є батьком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що 31 жовтня 2023 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.13/. Наказом Служби у справах дітей Піщанської сільської ради від 21 листопада 2023 року № 104 [PERSON] , як дитину, що залишилася без батьківського піклування тимчасово влаштовано в родину рідного діда за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] /а.с.15/. З висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO]., відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] » вбачається, що питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] винесене 14 травня 2024 року для розгляду на засідання комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району з метою подальшого надання висновку до суду. [PERSON] на засідання комісії з`явився разом з неповнолітнім [PERSON] [PERSON] на засідання комісії не з`явилась. [PERSON] повідомив, що онук проживає у його родині 12 років. Мати дитини [PERSON] надала йому посвідчену державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н. С., заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] . Просить суд розглянути справу щодо позбавлення її батьківських прав без її участі. [PERSON] повністю підтримує дії свого дідуся [PERSON] та згоден щодо позбавлення батьківських прав матері [PERSON] . Розглянувши документи, що містяться в матеріалах судової справи, заслухавши пояснення [PERSON] члени комісії з питань захисту прав дитини дійшли до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] з наступних підстав... Дитина [PERSON] проживає в родині діда. На даний час дитина перебуває на повному утриманні [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17 листопада 2023 року № 02/4152, складеного спеціалістами управлінням - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, встановлено, що для проживання та розвитку дитини дідусем [PERSON] створені всі необхідні умови: є відокремлена кімната для онука, ліжко для сну, шафа для одягу за віком дитини, стіл для навчання, шкільне приладдя. Мати дитини [PERSON] з трирічного віку жодним чином не приймає участі у вихованні та не забезпечує, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його соціальний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином взагалі; не надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу: не створює умов для отримання ним освіти. Відповідно до інформації Дніпровського ліцею № 42 Дніпровської міської ради зазначається, що з першого класу дитиною [PERSON] опікується дідусь та бабуся, які приділяють багато уваги вихованню онука, контролюють його поведінку та успішність, підтримують зв`язок з класним керівником, систематично відвідують батьківські збори. Відповідно до наказу від 21 листопада 2023 року № 104 служби у справах дітей Піщанської сільської ради «Про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] » в родину діда [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . При цьому комісією враховується тривалість та системність в діях матері [PERSON] щодо невиконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню дитини, ігнорування потреб дитини, відсутність вираженого бажання діяти в інтересах дитини та в цілому покращити ситуацію, налагодити контакт з сином, перейматися його життям та здоров`ям, матеріальним забезпеченням його потреб та наявність нотаріальної заяви, в якій вона не заперечує щодо розглядання справи про позбавлення її батьківських прав без її участі та надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] (заява від 02 лютого 2024 року, зареєстрована в реєстрі за № 3-223). Підсумовуючи вищевикладене, комісія з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району дійшла висновку, що означені факти, як кожен окремо так і в сукупності, підтверджують той факт, що мати [PERSON] наміру здійснювати належне виховання та утримання свого сина, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не має, від виконання покладених на неї батьківських обов`язків самоусувається, надавши заяву про відмову від своїх батьківських прав і обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] . Беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] /а.с.44-47/. Відомості, вказані у висновку також підтверджуються наданими позивачем копіями доказів /а.с.11, 16, 17, 18, 19-20, 21/. Крім того, в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що бачив [PERSON] коли приходив у гості до свого тата - [PERSON] поки він був живий. Знав [PERSON] , як подругу тата, яка жила з його батьком в м. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області. Позатим, практично ніколи не бачив [PERSON] . Подарунки йому вона не дарувала, під час зустрічей про життя, навчання не питала, не виховувала. Він живе зі своїм дідусем та бабусею, навчається у м. Дніпрі у 42 ліцеї, має друзів за місцем проживання та навчання. Останнього разу він бачив [PERSON] у травні 2024 року, та ніяк не реагувала на нього. Вказав про те, що з засобів масової інформації знає, що є позбавленням батьківських прав та після роз`яснення суду про наслідки позбавлення батьківських прав вказав на те, що підтримує необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Також суд ураховує, що ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 24 квітня 2015 року у справі № 183/252/15 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дитини - [PERSON] [INFO] , та стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини її доходів (заробітку) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду встановлено, що 07 червня 2012 року вироком Новомосковського міськрайонного суду дніпропетровської області [PERSON] за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, було засуджено до 2 років позбавлення волі. В липні 2014 року [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі, за місцем реєстрації на територію Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області не повернулася, дитиною не цікавилася. Згідно з довідкою-характеристикою, [PERSON] зареєстрована на території Знаменівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , але, за зазначеною адресою не проживає. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2004 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дитини - [PERSON] [INFO] ; з [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини доходів на утримання дитини - [PERSON] [INFO] до досягнення повноліття. Судом установлено, що [PERSON] з 1995 року перебуває на обліку лікаря-нарколога Новомосковської районної центральної лікарні з діагнозом: опійна наркоманія /https://reyestr.court.gov.ua/Review/44824122/. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав, суд висновує таке. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як установлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Так, з матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально її забезпечувати. Будучи обізнаною про час та місце розгляду справи відповідач жодних дій, направлених на встановлення можливості спілкування з дитиною не виявила, в судове засідання не з`явилася, подавши відповідну заяву, чим не виявила бажання мати участь в долі дитини. Вказані обставини, на думку суду, також свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Також надані у справу докази свідчать, що відповідач протягом життя дитини не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні потреб, не спілкується з нею та не вживала дій щодо налагодження контакту, реалізації своїх батьківських прав, виконання обов`язків. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів дитини, свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні дитини. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину, враховуючи, що відповідач є працездатною, доказів неможливості відповідача сплачувати аліменти суду не надано, як не надано і доказів призначення опікуна щодо дитини після смерті батька, внаслідок чого суд вважає за необхідне прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує позивача, який, в силу ст. 258 СК України має право звернутися за захистом прав та інтересів неповнолітнього онука, відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved