Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в інтересах якого діє [PERSON] , звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 646113938 від 19.02.2021 року в розмірі 11\~505,82 грн, а також стягнення заборгованості за договором позики № 1428846 від 19.02.2021 року в розмірі 13\~552,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 19.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і [PERSON] було укладено кредитний договір № 646113938. Право грошової вимоги за вказаним договором надалі перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») відповідно до реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 року до договору факторингу №\~28/1118-01. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, на підставі якого, а також відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на суму 11\~505,82 грн. 19.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 БАНК») і [PERSON] з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено договір позики № 1428846. Право грошової вимоги за вказаним договором позики перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. Згідно з реєстром боржників № 3 від 16.08.2021 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 13\~552\~грн. Внаслідок порушення умов кредитного договору № 646113938\~від 19.02.2021\~року,\~і договору\~позики №\~1428846\~від 19.02.2021\~року та неповернення кредитних коштів загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 25\~057,82 грн. З огляду на наведені обставини просять стягнути з [PERSON] вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати. У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] адвокат Андрусенко І. Я. вказує, що відповідач не укладав вищевказані договори та не отримував жодних кредитних коштів на підставі них. В матеріалах справи відсутні будь-які докази перерахування [PERSON] грошових коштів, як і відсутні виписки з банківських рахунків відповідача, з яких можна було б встановити факт отримання [PERSON] таких коштів. Доказів того, що зазначений в договорі позики банківський рахунок [PERSON] ( [NUMBER] ) справді належить відповідачу, до матеріалів справи не долучено. Окрім того, адвокат Андрусенко І. Я. звертає увагу на те, що зазначена у спірних договорах паспортна інформація відповідача, а також інформація про його місце проживання та номер мобільного телефону, не відповідає дійсності. Вважає, що перераховані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вищевказані договори не були укладені, а зазначені в них кошти не були перераховані відповідачу. З огляду на наведене просить відмовити у задоволені позовних вимог ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» (т.\~1,\~а.\~с.\~163-166). В додаткових поясненнях у справі від 08.02.2024 року представник позивача [PERSON] заперечила наведені у відзиві доводи та вказала, що кредитний договір №\~646113938 від 19.02.2021 року був укладений між ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» і [PERSON] в електронній формі з використання підпису одноразовим ідентифікатором MNV6BY74. Його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого договору і на таких умовах, шляхом підписання договору електронним підписом. Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, а кредитні кошти за договором надавалися позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану ним при укладені договору, позивач не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів. Водночас звертає увагу на те, що ідентифікація позичальника здійснювалася через банк-емітент, який видав картку, а тому доступ до виписок по картці має саме банк-емітент та відповідач. Вважає, що [PERSON] , як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, в змозі самостійно отримати відповідні виписки по рахунку, однак він так і не надав жодних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, як і доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. На підставі наведеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 1 а. с. 189-195). Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не забезпечило явку представника в судове засідання, проте надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.01.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» інформацію про назву банку, власника банківського рахунку і його реквізити, на який були перераховані кредитні кошти за договором № 646113938 від 19.02.2021 року. Також цією ухвалою витребувано в ТОВ «1 БАНК» інформацію про назву банку, власника банківського рахунку та його реквізити, на який були перераховані кредитні кошти за договором № 1428846\~від 19.02.2021\~року (т. 1 а. с. 179). Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») інформацію про те, чи зареєстровано за [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» банківську картку № [NUMBER] (т. 1, а. с. 228). Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.04.2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження суддею Галіяном І. М. (т. 1, а. с. 246). Судом встановлено такі обставини. Відповідно до позовної заяви 19.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 646113938. Як вбачається з п. 1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5750 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорот» (т. 1, а. с. 9, зворот, 10-11). Згідно з п. 1.2 договору № 646113938 кредит надається строком на 126 днів. Відповідно до п. п. 1.4, 1.5 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0.65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка). На умовах викладених в п.\~1.6 договору до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка). Як вбачається зі змісту п. 4.13 та п. 4.2 вказаного договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як власноручний підпис. До кредитного договору № 646113938 долучено паспорт споживчого кредиту (т. 1, а.\~с. 8-9) та графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору (додаток № 1 до договору) (т. 1, а. с. 11, зворот). Дослідивши вищевказані документи, суд звертає увагу на те, що в розділі 5 кредитного договору №\~646113938 від 19.02.2021 року «Реквізити сторін» не міститься підпису сторін договору, в тому числі електронного. Водночас додаток № 1 до цього договору (розділ 7 «Реквізити сторін») містить лише електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] . В долученому до кредитного договору паспорті споживчого кредиту зазначено лише прізвище та ініціали відповідача, а також дату 19.02.2021 року. На підтвердження виконання умов договору та надання [PERSON] кредиту в розмірі 5750 грн шляхом переказу на рахунок (картку) [NUMBER] позивачем долучено платіжне доручення № 3257f2a7-c7d4-409f-b828-ffd60a5a7f09 від 19.02.2021 року (т. 1, а. с. 148, 214). У відповіді на адвокатський запит № 5008-12/2023 від 22.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вказує, що видача кредиту позичальнику за договором №\~646113938 від 19.02.2021 року здійснювалась шляхом безготівкового перерахування грошових коштів Товариством за реквізитами банківської картки, вказаної позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит (т. 1, а. с. 168). На виконання ухвали суду від 19.01.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило, що відповідно до умов договору № 646113938 кредитні кошти [PERSON] були перераховані на його банківську картку № [NUMBER] , відкриту в АТ «ПриватБанк» (т. 1, а. с. 185-187). Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240318/67450 від 20.03.2024 року, банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не відкривалась та загалом не обслуговується в АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1, а. с. 237). Як слідує з позовної заяви, право грошової вимоги до [PERSON] за договором №\~646113938 від 19.02.2021 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс» на підставі реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 року до договору факторингу № 28/118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс». На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено реєстр права вимоги № 139 від 22.06.2021 року (т. 1, а. с. 221 - 222). Однак суд звертає увагу на те, що вказаний документ фактично є витягом з реєстру, оскільки він не є цілісним і розділений на три окремі фрагменти: інформація про сторін (підписантів), запис № 2100 з інформацією про заборгованість відповідача за кредитним договором та окремі умови відступлення права вимоги з підписами клієнта і фактора. 20.10.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) і ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, за умовами п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (т. 1, а. с. 12-13). Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 20102022 право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку цього договору. Суд звертає увагу на те, що до вищевказаного договору факторингу позивачем долучено лише витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року, який не містить підписів сторін договору (т. 1, а. с. 14). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 22.06.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 646113938 від 19.02.2021 року становила 11\~281,57 грн, з яких 5750\~грн заборгованість за основним боргом, 5531,57 грн заборгованість за відсотками (т. 1, а. с. 154-155, 215-216). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон плюс», станом на 21.10.2022року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 646113938 від 19.02.2021 року становила 11\~505,82 грн, з яких 5750 грн заборгованість за основним боргом, 5755,82 грн заборгованість за відсотками (т. 1, а. с. 149, 217). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30.04.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 646113938 від 19.02.2021 року за період з 21.10.2022 року до 30.04.2023 року становить 11\~505,82 грн, з яких 5750 грн заборгованість за основним боргом, 5755,82 грн заборгованість за відсотками (т. 1, а.\~с. 15). 19.02.2021 року між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1428846, відповідно до п. 1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (т. 1, а. с. 20). Як вбачається з п. 2 договору позики, сторони договору погодили суму позики 4000\~грн, строк договору 30 днів, процентну ставку 1,99 % в день (фіксована), 2,70 % в день за понадстрокове користування позикою. Відповідно до п. 3 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. У відповіді на адвокатський запит № 22/12/23-22 від 22.12.2023 року ТОВ «1 БАНК» вказує, що на виконання умов договору позики № 1428846 від 19.02.2021 року Товариство перерахувало на вказаний позичальником рахунок ( [NUMBER] ) грошову позику в розмірі 4000 грн. Проте у зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору ТОВ «1 БАНК» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» (т. 1, а. с. 171). На виконання ухвали суду від 19.01.2024 року ТОВ «1 БАНК» повідомило, що перерахування коштів позичальникам здійснюється платіжними системи на підставі укладених між Товариством та фінансовими компаніями договорами про переказ коштів за номером банківської картки, вказаної позичальником при укладенні договору позики. ТОВ «1 БАНК» безпосередньо не здійснює перерахування грошових коштів на рахунки позичальників. Оскільки перерахування здійснюється платіжними системами, Товариство не в змозі виконати вимоги ухвали суду в запитуваному обсязі (т. 1, а. с. 200). 14.06.2021 року між ТОВ «1 БАНК» (фактор) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (клієнт) укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (т. 1, а. с. 21-22). Сторони договору погодили, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 3 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 3 кількістю 10\~575, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (т. 1, а. с. 25). Суд звертає увагу на те, що до вищевказаного договору факторингу позивачем долучено лише витяг з реєстру прав вимоги № 3 від 16.08.2021 року, який не містить підписів сторін договору (т. 1, а. с. 14). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 БАНК», станом на 16.08.2021 року заборгованість [PERSON] за договором № 1428846 від 19.02.2021 року становила 13\~552 грн, з яких 4000 грн заборгованість за основним боргом, 9552 грн заборгованість за відсотками (т. 1, а. с. 150-153, 219-220). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30.04.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1428846 від 19.02.2021 року за період з 16.08.2021 року до 30.04.2023 року становить 13\~552 грн, з яких 4000 грн заборгованість за основним боргом, 9552 грн заборгованість за відсотками (т. 1, а.\~с. 27). Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» не підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав. За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.\~628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1\~ст. 207 ЦК України). Згідно з\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~абз.\~1\~ч.\~12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Як зазначалось вище, надана позивачем копія кредитного договору №\~646113938 від 19.02.2021 року в розділі 5 «Реквізити сторін» не міститься підпису сторін цього договору, в тому числі електронного. Водночас додаток № 1 до договору (розділ 7 «Реквізити сторін») містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором лише позичальника, проте не містить відповідного підпису кредитора. Окрім того, підпис [PERSON] також відсутній і в долученому позивачем паспорті споживчого кредиту. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У силу ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року в справі № 227/3760/19-ц. Окрім того, слід звернути увагу на таке. У силу ч. 2 ст. 1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В постанові від 06.05.2020 року (справа № 372/223/17) Верховний Суд вказав, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. На підтвердження виконання умов договору та надання [PERSON] кредиту позивачем долучено платіжне доручення № 3257f2a7-c7d4-409f-b828-ffd60a5a7f09 від 19.02.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на рахунок (картку) [NUMBER] грошові кошти в розмірі 5750 грн. Поряд з цим, у відповіді від 06.02.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило, що кошти за вищевказаним договором були перераховані на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , яка відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240318/67450 від 20.03.2024 року не відкривалась на ім`я [PERSON] та загалом не обслуговується в АТ КБ «ПриватБанк» . Інших доказів, які б могли свідчити про перерахування відповідачу коштів та виконання кредитодавцем умов договору (заяву позичальника про видачу (переказ) готівки, виписки про рух коштів по рахунку позичальника), до матеріалів справи не долучено. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про належність [PERSON] вищевказаних рахунків (карток). Суд не бере до уваги твердження представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» про те, що позивач не володіє первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не є первісним кредитором, з огляду на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було позбавлене права вимагати такі документи, як під час укладення відповідного договору факторингу, так і під час розгляду цієї справи в суді. Однак за час розгляду справи позивачем не було заявлено жодного клопотання про витребування доказів. За вказаних обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів, а спірний кредитний договір не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису сторін договору, суд приходить до переконання про відсутність доказів дотримання письмової форми кредитного договору та його укладення загалом. Щодо договорів факторингу слід звернути увагу на таке. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). В обґрунтування вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~646113938 від 19.02.2021 року позивач, серед іншого, посилається на те, що право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» на підставі реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 року до договору факторингу №\~28/1118-01. Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи вищевказаного договору факторингу, а також реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 року. Натомість представником позивача долучено лише фрагмент з реєстру боржників. Окрім того, суду також не надано повної редакції договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», та реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року. В матеріалах справи міститься копія лише декількох розділів договору, а відповідний витяг з реєстру прав вимоги не містить підписів сторін цього договору. Щодо договору позики № 1442846 від 19.02.2021 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК» і [PERSON] , суд зазначає таке. В п. 11 «Юридичні адреси та реквізити сторін» вищевказаного договору позики, серед іншого, зазначено номер рахунку [PERSON] [NUMBER] . Згідно з відповіддю ТОВ «1 БАНК» від 22.112.2023 року саме на цей рахунок Товариство перерахувало відповідачу грошову позику в розмірі 4000 грн. Водночас ТОВ «1 БАНК» не володіє інформацією про назву банку, власника банківського рахунку та його реквізити, на який були перераховані кредитні кошти за договором № 1428846 від 19.02.2021 року (лист № 12/02/2024-5 від 12.02.2024 року, т. 1, а. с. 200). Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт перерахування відповідачу вищевказаної суми позики на виконання умов договору № 1442846 від 19.02.2021 року. При цьому, клопотань про їх витребування позивачем не заявлено. Щодо набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за договором позики №\~1442846 від 19.02.2021 року суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься повної редакції договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог. Окрім того, долучена до договору факторингу копія додаткової угоди № 4 від 16.08.2021 року та копія акту прийому-передачі реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 року також є фрагментарною. Більш того\~позивачем не\~надано повного\~реєстру боржників\~№ 3\~від16.08.2021 року, а наявний в матеріалах справи витяг з реєстру не містить підписів сторін договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. За таких обставин суд позбавлений можливості надати оцінку виконання умов цього договору та, як наслідок, встановити належним чином перехід права вимоги за спірним договором позики до позивача. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed