Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Зміст позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири та споживачем послуг за даною адресою є [PERSON] . Станом на 01.02.2024 року за особовим рахунком відповідача сума заборгованості за надані послуги становить 10920,90 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Аргументи інших учасників справи. Право надання відзиву на позов відповідачем реалізовано не було. Рух справи. Ухвалою суду від 18.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обставини, що встановлені судом. Позивач - КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою(а.с.9), яка створена Добропільською міськрадою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується рішенням Добропільської міської ради № 7/8-38 від 20.04.2016 року(а.с.21). Вказане підприємство діє на підставі Статуту та виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15.09.2016 року(а.с.23-28,11-13). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 457 від 12.09.2018 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку»(а.с.29-30), встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого з 01.10.2018 в сумі 1125,55 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 32,76 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 476 від 25.10.2019 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське»(а.с.19), дозволено застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01.10.2018 в сумі 937,96 грн без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 8 від 15.01.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» (а.с.17-18) встановлено з 01 лютого 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1138,76 грн без ПДВ (1366,51 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 34,23 без ПДВ (41,07 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 323 від 30.07.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку"(а.с.15-16) встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн без ПДВ (1430,72 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Білозерської міської міської ради № 139 від 21.10.2021 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в місті Білозерське комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради"(а.с.14) встановлено з 15 жовтня 2021 року тарифи на послуги постачання теплової енергії для населення в розмірі 1742,76 грн за 1 Гкал (з ПДВ). З довідки\~відповідача про\~заборгованість по\~особовому рахунку\~№ [NUMBER] \~без зазначення\~на ім`я кого він відкритий, за адресою [ADDRESS] , вбачається, що станом на 01.02.2024 року заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії становить 10920,90 грн (а.с.7-8). Вказана заборгованість утворилась за період надання послуг: З 01.11.2016 року по 01.05.2017 року, З 01.10.2017 року по 01.05.2018 року, З 01.10.2018 року по 01.05.2019 року, з 01.10.2019 року по 01.05.2020 року, з 01.11.2020 року по 01.05.2021 року, з 01.11.2021 року по 01.04.2022 року з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року з 01.11.2023 року по 01.01.2024 року Зазначеним документом також підтверджується, що за надані послуги з теплопостачання в період з листопада 2019 року по січень 2023 року включно здійнювалась оплата наданих послуг. Але з вказаного розрахунку та інших доданих до позову документів достовірно встановити хто саме здійснював оплату цих послуг не є можливим, оскільки такої інформації матеріали справи не містять. Норми права, застосовані судом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630 (які були чинним на момент виникнення спірних правовідносин), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, до яких відносяться послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Індивідуальним споживачем відповідно до п.6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про теплопостачання», споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальні організації (п.3 ч.2 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським об`єднанням (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). Відповідно до ст.5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Громадяни, відповідно до ст.9 ЖК України, мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення (ст.61 ЖК України). Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів\~сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~наймачем і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. (ч.1\~ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч.1, ч. 5\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. За приписами\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Частиною 1\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Приписами до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1\~ст.80 ЦПК України). Висновки суду. З поданої позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] , з відповідача [PERSON] за період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року у розмірі 10920,90 грн. Тобто зі змісту позову вбачається, що позивач вважає відповідача споживачем його послуг. Але, як вбачається з досліджених матеріалів, доказів, які б свідчили про те, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS] , позивачем взагалі не надано. Так, матеріали не містять жодних документів, з яких суд міг би достовірно встановити хто ж є власником або наймачем вказаної квартири. Такими б доказами могли бути правовстановлюючі документи на квартиру, інформація з Державного реєстру нерухомого майна, інформація відповідних органів, з якої б вбачалось з ким був укладений договір найму щодо вказаної квартири (в разі якщо квартира відноситься до державного житлового фонду). Також не додано жодного доказу, який би свідчив, що в період з 2016 по грудень 2023 року [PERSON] дійсно проживав у квартирі за адресою [ADDRESS] , оплачував надані послуги, що могло б свідчити про факт користування останнім послугами з теплопостачання за даною адресою [ADDRESS] . Відсутні також в матеріалах справи будь-які інші докази, що підтверджують наявність договірних правовідносин між КП «Добро» та [PERSON] щодо надання послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS] . Суд зазначає, що до позову позивачем наданий розрахунок заборгованості за послуги з теплопостачання за період з листопада 2016 року по грудень 2023 року включно (а.с.7-8). Проте, розрахунок заборгованості не може бути належним та допустимим доказом факту того, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS] , оскільки з вказаної інформації лише вбачається, що за вказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , опалювальна площа квартири (44,9 кв.м) та те, що будинок обладнаний вузлом комерційного обліку. В той же час з вказаного розрахунку не можливо встановити хто є власником або користувачем зазначеної квартири, на ім`я кого саме відкривався особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином розрахунок заборгованості не є доказом існування будь-яких правовідносин між сторонами, та відповідно не може бути визнаним судом належним доказом утвореної заборгованості саме у відповідача, оскільки він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. Надана позивачем копія паспорта [PERSON] , яка не завірена належним чином, на думку суду не може бути безспірним доказом підтвердження права користування житлом за адресою [ADDRESS] , оскільки вказана копія не має належного засвідчення, у зв`язку з чим неможливо достовірно встановити коли ця копія була виготовлена і чи є інформація, зазначена в цій копії (інформація щодо реєстрації відповідача за адресою [ADDRESS] ) актуальною в період виникнення заборгованості. Суд зазначає, що тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача. В судове засідання відповідач не з`явився та обставин, зазначених в позові не визнавав. Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що доказів, які б безсумнівно підтверджували, що [PERSON] є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] позивачем не надано. Враховуючи встановлене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами обов`язку відповідача [PERSON] оплачувати послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] в період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положенням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. У зв`язку з відмовою у позові - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed