Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що проживає і зареєстрований за адресою [ADDRESS] в будинку що зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] відповідно у частках 3/4 і 1/4. [PERSON] і [PERSON] доводяться позивачу рідними бабкою і прабабкою. [INFO] [PERSON] померла, про що видано свідоцтво про її смерть Жовтневим РАГС м. Харкова І-ВЛ № 330760 і з цього часу, відповідно, відкрилася спадщина на належне їй майно. В будинку залишилася проживати родина доньки [PERSON] , яка вступила в управління і володіння усім будинком і таким чином прийняла у власність 3/4 частки, які належали спадкодавцю [PERSON] і разом з її 1/4 часткою набула прав власності на будинок по [ADDRESS] в цілому. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджено даними записів домової книги осіб що проживають в будинку, відповідно до яких на час смерті [PERSON] у домоволодінні вони проживали разом. Як власник домоволодіння [PERSON] в подальшому проводила будівництво надвірних будівель та їх оформлення в місцевих органах влади. В шлюбі з [PERSON] у [PERSON] народився син - [PERSON] , який є батьком позивача. Позивач - [PERSON] народився в 1986 році і з цього часу постійно проживає і зареєстрований в спірному домоволодінні по [ADDRESS] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , бабуся позивача. З цього час, відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина. [PERSON] , який є онуком спадкодавця, не входив до спадкоємців першої черги за законом, тому був позбавлений можливості заявити про права на прийняття спадщини. В травні 2023 року позивачем було знайдено заповіт бабусі від 07.08.2003 року, в якому вона заповідала все своє майно позивачу- [PERSON] , його брату- [PERSON] та їх матері- [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до Другої державної Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Постановою від 10.05.2023 р. державного нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності з причин пропуску 6 місячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Окрім [PERSON] інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. До часу, коли позивачем було знайдено заповіт, [PERSON] не мав можливості оформити нотаріально своїх спадкових прав, тому звернення до суду в порядку позовного провадження є законним правом позивача і винятковим способом їх захисту. 11.04.2024 року представником Харківської міської ради Гевел І.А. подано відзив на позовну заяву в якій він просить відмовити в задоволенні позовної заяви. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилається на те, що при поданні даної позовної заяви було позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Незнання про існування заповіту не може визначаться поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача зазначає, що до позовної заяви не долучено витягу зі спадкового реєстру заповітів, не підтверджено факт дійсності вказаного заповіту та його реєстрація у вказаному реєстрі, а також не підтверджено, що даний факт було скасовано на момент смерті [PERSON] . Також, зазначає, що з доданих до позовної заяви документів не можливо встановити коло можливих спадкоємців за законом, які б могли претендувати на спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~01.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.05.2024 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, позивач подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] \~є бабусею\~позивача [PERSON] ,\~ [INFO] . Відповідно до копії довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, інформація з паперових носіїв станом на 31.12.2012, № 1138374 від 02.10.2023 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане 12.09.1953 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5360 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою, [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 12.09.1953 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5363 належить кожній по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою, [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22.06.1973 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії заповіту від 07.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу в Харківській області Чижовою Наталією Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за № 2782, [PERSON] заповіла у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що її буде належати та на що вона законом матиме право (в тому числі заощадження на ощад.книжці - рахунок № [NUMBER] ). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.12.2020 року виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Згідно копії постанови державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінської О.В. від 10.05.2023 року відмовлено [PERSON] , який є спадкоємцем [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] , [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив, встановлений законом, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно копії спадкової справи № 265П/2023 померлої [INFO] [PERSON] , наданої Другою Харківською\~міською державною\~нотаріальною конторою\~(відокремлений\~підрозділ) витребуваної судом вбачається, що спадкова справа № 265П/2023 померлої 04.11.2020 року [PERSON] , була розпочата 10.05.2023 року за заявою [PERSON] , [INFO] . 10.05.2023 року постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінської О.В. було відмовлено [PERSON] , який є спадкоємцем [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] , [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив, встановлений законом, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заяви про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру інформація щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня. Таким чином, між сторонами склались спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду\~на викладене,\~оцінивши надані\~сторонами докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~а також\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~перевіривши всі\~доводи сторін,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для визнання\~за [PERSON] право\~власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved