Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа - Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня - [PERSON] , [INFO] . Підставою взяття дитини на облік було ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. 15.06.2023 до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшла усна інформація про [PERSON] , яка народила дитину (дівчинку), та перебувала в КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР. На момент виписки дитини (дівчинки) з лікарні мати, [PERSON] , повідомила, що немає житла. 15.06.2023 під час спілкування з матір`ю, [PERSON] , 2003 року народження, спеціалістам відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради стало відомо, що з 06.06.2023 вона разом з новонародженою дитиною перебувала у Комунальному некомерційному підприємстві «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради. Зі слів [PERSON] , її батько, [PERSON] , виписав її з квартири за адресою: [ADDRESS] , з нею не спілкується, доступу до приміщення не надає, мати, [PERSON] , перебуває за кордоном, в Республіці Польща, не цікавиться її життям. [PERSON] повідомила, що до пологів винаймала кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , але умови для проживання новонародженої дитини за вказаною адресою відсутні. [PERSON] в шлюбі не перебувала. Біологічний батько новонародженої дитини (дівчинки) заперечує своє батьківство. Матері було запропоновано заселитися до Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» Запорізької міської ради (адреса: м. Запоріжжя, вул. Таганська, буд. 8). Мати, [PERSON] , виявила бажання заселитись до КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР. Згідно повідомлення КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, від 19.06.2023№ 01-22/102, мати [PERSON] , разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , зарахована до відділення матері з дітьми строком на три місяці з 16.06.2023-15.09.2023 року. 20.06.2023 [PERSON] зареєструвала новонароджену дитину, актовий запис № 190 складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно інформації Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дитина зареєстрована на підставі ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (відомості про батька записані зі слів матері). 26.06.2023 спеціалістами Відділу служби складено акт умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] . Родина мешкає у окремій кімнаті з сусідкою. Умови проживання добрі, сучасний ремонт, ліжко, комод, шафа для одягу, телевізор, холодильник. Для дитина є ліжечко, одяг, іграшки, підгузки. За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб 15.06.2023 здійснювався вихід за адресою перебування родини: [ADDRESS] (КНП «ЗОКДЛ» ЗОР). З`ясовано що через складні сімейні стосунки мати з новонародженою дитиною залишилася без житла. Біологічний батько не визнає батьківства та не допомагає родині. Мати з дівчинкою потребують влаштування до КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР. Базові потреби дитини задовольняються в повному обсязі. Родина не в змозі самостійно вирішити проблему. 27.09.2023 до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло інформаційне повідомлення від КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В повідомленні зазначалося, що 16.06.2023 до КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР було зараховано мати, [PERSON] , разом з малолітньою дитиною, в зв`язку з відсутністю житла та браку коштів. За час перебування в закладі, було оформлено документи та виплати на дитину. З отриманих виплат заощадити нічого не вдалося, хоча заклад забезпечує харчуванням, гігієною та підгузками на постійній основі. З початку зарахування і по теперішній час з [PERSON] щоденно проводяться консультативні бесіди, стосовно догляду за дитиною (режим дня, годування, купання), здійснення планування справ на день, організація дозвілля з дитиною, ведення домашнього господарства та дотримання правил особистої гігієни. Але жінка проявляє грубість та агресію по відношенню до фахівців закладу, не прислухається до зауважень, в розмовах вживає ненормативну лексику. Батьківський потенціал [PERSON] залишається на дуже низькому рівні. Без допомоги та постійного нагадування фахівців жінка сама не може купати дитину, не орієнтується скільки необхідно дитячого харчування для приготування суміші, забуває давати дитині ліки, які виписує лікар. На плач доньки не реагує, робить вигляд що не чує, погрожує викинути, якщо не заспокоїться, на руки бере дитину тільки за вказівкою фахівців. Неодноразово залишала дитину саму в кімнаті на ліжку з повною пляшкою для годування, підгузки міняє тільки при нагадуванні, про що свідчить зопрілості, купає дитину виключно за участю фахівців установи. Медичною сестрою щоденно у вечірній час здійснюється роз`яснення про обов`язковість виконання рекомендацій лікаря-педіатра щодо профілактики та розвитку захворювання на рахіт, заходів збереження здоров`я дитини (прийом ліків, вітамінів, своєчасне здавання аналізів, гігієнічний догляд). 02.10.2023 спеціалістами Відділу служби здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , під час якого з`ясовано, що родина проживає разом з сусідкою в 1 кімнаті, кухня, коридор, санвузол розташовані на поверсі. Є ліжко, комод, тумба, холодильник, телевізор, стіл, продукти харчування. Кімната потребує вологого прибирання та провітрювання. У дитини є окреме ліжечко, одяг в мінімальній кількості, іграшки за віком, підгузки, суміші. З [PERSON] проведено було бесіду щодо відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Під час бесіди мати поводила себе то агресивно, то плакала, то йшла на контакт зі спеціалістами. 02.10.2023 працівниками патрульної поліції на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП. З приводу подальшого проживання, оренди нового житла, [PERSON] пояснити нічого не змогла. Грошей на оренду не має, не орієнтується в житлово-матеріальному забезпечені сім`ї. 10.10.2023 до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло інформаційне повідомлення від КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, про те, що [PERSON] неодноразово порушувала Правила перебування в закладі. 05.10.2023 та 06.10.2023 [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння повернулася до закладу. Після повернення перевдягти, нагодувати, помити та вкласти дитину спати, самостійно не змогла. Контроль за безпекою дитини здійснювався черговим фахівцем соціальної роботи до ранку наступного дня. 06.10.2023 [PERSON] була попереджена про можливість припинення дії договору про надання послуг, в разі повторного порушення Правил буде відрахована з закладу без попередження. [PERSON] була письмово запрошена на засідання комісії зпитань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, щодо стану виконання своїх батьківських обов`язків. 18.10.2023 відбулось засідання комісії зпитань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на якому розглядалось питання щодо стану виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2023 р.н. Мати [PERSON] , була заздалегідь попереджена про дату та час проведення засідання Комісії, але не з`явилася. Про причини неявки не повідомила. Комісією вирішено перенести розгляд питання на наступне засідання. 26.10.2023 служба (управління) у справах дітей ЗМР отримала повідомлення від КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР про те, що 06.10.2023 завідувачем закладу була проведена профілактична бесіда з [PERSON] та видано попередження про відрахування в разі повторного порушення правил закладу. Але належних висновків мати не зробила та не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Недотримання правил гігієни та догляду за дитиною, призвели до того, що 17.10.2023 дитина була госпіталізована до лікарні з діагнозом ентеровірусна інфекція середнього ступеня тяжкості, анемія 0-1 ступеня, де вона перебувала до 24.10.2023.Після виписки з лікарні, [PERSON] продовжувала ігнорувати зауваження та рекомендації фахівців, поводи себе агресивно, не виконує вимоги працівників закладу, щодо підтримання у належному стані кімнату, тим самим наражаючи її на небезпеку. 27.10.2023 начальником Відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради служби спільно з фахівцем із соціальної роботи відділу по Олександрівському району ЗМЦСС здійснено повторний вихід за адресою перебування родини [PERSON]. Під час спілкування з черговими фахівцем з соціальної роботи КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, встановлено що 26.10.2023 мати, [PERSON] , залишила дитину без нагляду одну в кімнаті з повною пляшкою дитячої суміші, яка витікала з роту та носу дитини. Зі слів матері, пояснивши дану ситуацію, жінка пішла покурити, за цей час з дитиною нічого трапитися не може. Мати не може самостійно розрахувати години і кількість дитячої суміші для годування, купати, грошей для придбання їжі, одягу по сезону для дитини, в неї не має. За час перебування в закладі, дитина 3-чі була госпіталізована. [PERSON] , неодноразово залишала дитину без нагляду саму в кімнаті. Представники закладу зазначили, що мати схильна до агресії, до зауважень ставиться безвідповідально. В кімнаті де проживає родина присутній затхлий неприємний запах. На момент обстеження дитяча суміш була відсутня зовсім. Зі слів [PERSON] , жінка не хоче щоб в неї відбирали дитину, обіцяла знайти гроші на харчування, медикаменти. З результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок про те, що подальше перебування дитини в родині «дуже небезпечно», прийнято рішення про негайне відібрання. 27.10.2023 головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району прийнято розпорядження № 289р про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] . 27.10.2023 дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР. 27.10.2023 працівниками патрульної поліції на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП. 01.11.2023 відбулося засідання комісії зпитань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. Мати на засідання не з`явилася, хоча була запрошена на нього особисто 27.10.2023 під час відібрання дитини. Комісія розглянувши матеріали справи, враховуючи ставлення матері до дитини, встановила факт неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , що є підставою, передбаченою ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення її батьківських прав. Комісія прийняла рішення про доцільність звернення органу опіки та піклування до суду з заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини та стягнення аліментів на її утримання. Станом на 01.11.2023 [PERSON] до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу повернення дитини на виховання в родину не звертались. В судове засідання представник позивача з`явився, та просить задовільнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, свою думку щодо позбавлення батьківських прав не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно заявлених вимог про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд дійшов до такого. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторона у справі є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.06.2023 року серії [NUMBER] , актовий запис №190. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини підтверджується дослідженими в судовому засіданні такими письмовими доказами: акти обстеження умов проживання, пояснення матері, інформація КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, акт оцінки рівня безпеки дитини, розпорядження. На профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.06.2023 року). Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій мати - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Дитина зареєстрована на підставі ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. 27.10.2023 начальником Відділу служби спільно з фахівцем із соціальної роботи відділу по Олександрівському району ЗМЦСС здійснено повторний вихід за адресою перебування родини [PERSON]. Під час спілкування з черговими фахівцем з соціальної роботи КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР, встановлено що 26.10.2023 мати, [PERSON] , залишила дитину без нагляду одну в кімнаті з повною пляшкою дитячої суміші, яка витікала з роту та носу дитини. Зі слів матері, пояснюючи дану ситуацію, жінка пішла покурити, за цей час з дитиною нічого трапитися не може. Мати не може самостійно розрахувати години і кількість дитячої суміші для годування, купати, грошей для придбання їжі, одягу по сезону для дитини, в неї не має. За час перебування в закладі, дитини 3-чі була госпіталізована. [PERSON] , неодноразово залишала дитину без нагляду саму в кімнаті. Представники закладу зазначили, що мати схильна до агресії, до зауважень ставиться безвідповідально. В кімнаті де проживає родина присутній затхлий неприємний запах. На момент обстеження дитяча суміш була відсутня зовсім. Зі слів [PERSON] , жінка не хоче щоб в неї відбирали дитину, обіцяла знайти гроші на харчування, медикаменти. З результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок про те, що подальше перебування дитини в родині «дуже небезпечно», прийнято рішення про негайне відібрання. 27.10.2023 головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району прийнято розпорядження № 289р про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 27.10.2023 дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР. До служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу повернення дитини матері на виховання в родину [PERSON] не зверталася. При розгляді справи по суті судом враховано, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Крім того, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 243/13192/19-ц, який відповідно до статті 417 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5) Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6). Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району від 02.11.2023 року № 20.03/01-20-652 про позбавлення батьківських прав відповідач [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити матір батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт піклування відповідачки про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересу до її внутрішнього світу. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка не з`явилася, проти позбавлення її батьківських прав, будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання нею батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, не надала, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. При вирішення питання про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина - [PERSON] , [INFO] , суд дійшов до такого. Частиною 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідачки на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року складає 2563 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, у суда відсутні. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.06.2024 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Стягнення судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. З огляду на те, що судом прийнято рішення про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини та позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 992,40 грн. стягується з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved