Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 213. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін розірвано 19.03.2024 року. Відповідач проживає в одній квартирі з нею та дітьми взагалі не опікується. Він не приймає участі у вихованні дітей, не надає коштів на їх утримання. Вона одна утримує синів. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Суду підтвердила, що на даний час проживає окремо від відповідача, натомість діти сторін проживають разом із ним. Водночас доповнила, що вона особисто забезпечує життєві потреби дітей: придбаває їм одяг та продукти харчування, годує, пере, відтак вважає, що фактично діти перебувають на її утриманні. Не заперечувала, що комунальні послуги сплачує відповідач, однак інших витрат на дітей здійснює замало, у невідповідному їх потребам розмірі та нерегулярно. Навчанням та розвитком дітей відповідач не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Посилання на скруту матеріальну вважала спробою ввести суд в оману, оскільки відповідач придбав два транспортних засоби. Її особисто відповідач уже зняв з реєстрації. Між сторонами склалися напружені відносини, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що фактично діти зараз мешкають разом із ним, ним придбаваються продукти харчування, він забезпечує їх продуктами харчування. Щодо невідвідування батьківських зборів пояснив, що перебуває зазвичай на роботі, тому не міг \~ \~ \~ \~відвідувати збори. Але у травні та червні давав кошти синові на випускний, повернув позивачці половину вартості придбаних восени 2023 року кросівок для дітей. Пояснення щодо транспортних засобів вважав такими, що не стосуються суті позову. Клопотав про приєднання до матеріалів справи квитанцій за оплату комунальних послуг за квартиру, в якій проживає разом із дітьми. Між сторонами склалися напружені відносини, позивач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства. Свідок неповнолітній [PERSON] суду підтвердив, що їсти їм готує позивачка, продукти харчування для цього вона купує особисто. Батько купує харчі, але не систематично, їсти не готує, їх із братом навчанням не переймається. Оплатою шкільних потреб його та брата, лікування, потреб у одязі та спортивній формі займається лише мати, позивач по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка неповнолітнього [PERSON] , вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами 10 листопада 2007 року було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 213 (а.с.5). Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-7). Шлюб між сторонами розірвано 19.03.2024 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області №579/176/24 (а.с.28). За змістом позову з 2023 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просив стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач просив стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину (а.с.41). Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті від доходів боржника, у безспірному порядку. Як передбачено ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12,\~13\~ЦПК України позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.\~ст. 78-80 ЦПК України, зазначені нею обставини. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуть стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач має працездатний вік, про незадовільний\~стан здоров`я\~та наявність\~у нього\~інших утриманців\~суду не\~повідомив, він є батьком малолітньої дитини та в силу закону зобов`язаний її утримувати та забезпечувати їй належний рівень життя. З урахуванням віку та потреб дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Із урахуванням загальновідомих обставин про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, визначений судом розмір аліментів є справедливим і відповідатиме інтересам дітей, не є завищеним та не буде надмірним тягарем для відповідача або таким, що поставить його у скрутне матеріальне становище, не порушуватиме\~його прав\~та інтересів. Таким чином, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.\~ст.\~180-183,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved