Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 133 851 грн. 04 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювальних періодів з жовтня 2016 року по 2023 рік надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , де, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 85 від 06.01.2021 року, зареєстрованими користувачами є: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Відповідачка, на підставі відкритого особистого рахунку № 9-904988, повинна була сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим станом на 01.11.2020 року з`явився борг перед позивачем у розмірі 81\~731,51 грн. за період з 01.10.2016 року по 01.11.2020 року. Даний борг було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання строком на 48 місяців. Пунктом 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до пункту 3.2 вищезгаданого договору, споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом 3.3 передбачено, що у разі несвоєчасної сплати, підприємством КП «Теплоенерго» ДМР буде нараховуватися пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше ніж 100% від загальної суми заборгованості. Таким чином перебіг строку виконання зобов`язання починається з 21 числа місяця наступного за розрахунковим. Проте, станом на момент подачі позову заборгованість споживачем сплачена не була, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 133 851 грн. 04 коп., яка складається з: 76 699 грн. 39 коп. - основна заборгованість, 47 051 грн. 89 коп.\~інфляційні збитки, 12 099 грн. 76 коп.\~3% річних, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.\~ Ухвалою суду від 23 січня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 23.01.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради відповідно до положень\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами\~ЖК України, що виникли з дій боржника та КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, спрямованих на набуття цивільних прав та обов`язків щодо теплопостачання, централізованого опалення та їх оплати. Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» ДМР є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів.\~ З матеріалів справи вбачається, що КП «Теплоенерго» ДМР надає послуги з централізованого опалення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 85 від 06.01.2021 року, зареєстрованими користувачами є: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , як відповідальному квартиронаймачу було відкритий особовий рахунок №\~ [NUMBER] , за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно, проте систематично порушувала зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2016 року становила 81 731 грн. 51 коп. за період з 01.10.2016 року по 01.11.2020 року. Договір між позивачем та відповідачкою про надання послуг теплопостачання не укладався. 12.02.2021 року між КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] було укладено договір № 24-2021/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до вказаного договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку.\~ Згідно п.1 вказаного договору споживач бере на себе відповідальність сплатити заборгованість за використану теплову енергію, яка виникла станом на 01.11.2020 року у розмірі 81 731 грн. 51 коп. протягом 48 місяців відповідно до наведеного графіку. Пунктом 3.2 договору передбачено, що споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа слідуючого за розрахунковим місяцем. Відповідно до п.3.3 договору в разі несвоєчасної оплати споживачем, підприємство нараховує пеню в розмірі від 0,01 % до 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від загальної суми заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем складає 74 699 грн. 39 коп., з яких: 76 699 грн. 39 коп. - основна заборгованість, 47 051 грн. 89 коп.\~інфляційні збитки, 12 099 грн. 76 коп.\~3% річних. Відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» ДМР здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель.\~\~Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005\~року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється і на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляються на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ч.2 ст.7, ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Згідно ч.5\~ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07 липня 2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року\~(який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 13, п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 15 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 1 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 68 ЖК України,\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно\~ст. 67 ЖК України,\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. На підставі\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною першою\~ст. 598 ЦК України,\~визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги. Відтак, суд доходить висновку, про обґрунтованість вимог КП «Теплоенерго» ДМР в частині стягнення із відповідача суми основного боргу за період з 01.10.2016 року по 01.12.2023 року у розмірі 74 699 грн. 39 коп. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, то суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також зазначає, що інфляційні втрати розраховані позивачем до 23.02.2022 року включно, що не порушує законодавство, зокрема\~постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року\~про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» відповідно до якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Як вбачається з розгорнутого розрахунку, з яким погоджується і суд, сума інфляційного збільшення суми боргу складає в розмірі 47\~051,89 грн. та 3% річних в розмірі 12\~099,76 грн. за період з 01.10.2016 року по 23.02.2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved