Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05 вересня 2022 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської Дніпропетровської області, та просила відібрати у [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та повернути дитину їй - [PERSON] за місцем її проживання (т.1 а.с.1-6). 28 листопада 2022 року [PERSON] свої позовні вимоги збільшила та просила Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області додатково до раніше заявлених вимог, призначити дні побачень батька [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , кожну першу, третю суботу та неділю місяця з 12 годин 00 хвилин в суботу до 17 годин 00 хвилин в неділю за наявності бажання дитини [PERSON] , [INFO] , та можливості забезпечення належних умов для дитини у [PERSON] (т.1 а.с.50-57). 16 травня 2023 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із заявою про залишення без розгляду позовної вимоги щодо відібрання у [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та повернення дитини їй - [PERSON] за місцем її проживання, мотивуючи цю заяву тим, що станом на травень 2023 року дитина вже повернута їй (т.1 а.с.124-126). На підтвердження своїх вимог, позивачка послалася на те, що вона та відповідач з 17 січня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Сімейне життя у сторін не склалося та рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року у справі №184/4299/13-ц шлюб між сторонами було розірвано, при цьому суд визначив місце проживання сина сторін [PERSON] з позивачкою. У травні 2022 року відповідач попросив, щоб син сторін [PERSON] деякий час, 7-10 днів, пожив у нього, на що позивачка не заперечувала. Однак, в обумовлений строк відповідач сина до місця його проживання, визначеного судом (разом з позивачкою), не повернув, та це тривало аж до жовтня 2022 року, коли відповідач дізнався, що 19.10.2022 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області було відкрито провадження у даній справі за її позовом до нього про відібрання та повернення їй сина. Тільки тоді він повернув сина позивачці. 14 листопада 2023 року [PERSON] надіслала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що висновком Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області 20 березня 2015 року, за заявою [PERSON] , йому було встановлено наступний порядок зустрічей із сином [PERSON] , [INFO] : 3 рази на тиждень, з обов`язковим попереднім погодженням цих зустрічей з матір`ю дитини [PERSON] 2 рази на тиждень у будній день з 16.00 до 20.00, 1 раз у суботу або неділю з 9.00 до 17.00. Однак на теперішній час ситуація змінилася: відповідач переїхав до міста Дніпра, де він наразі проживає у квартирі, що йому не належить та в будь-який час може змінити своє місце проживання, що не сприяє здійсненню контролю з її боку за станом побачень сина з батьком, чим останній вже скористався у 2022 році, та незаконно утримував сина у себе проти її волі з травня по жовтень 2022 року. Крім того, згідно розрахунку, станом на 31 жовтня 2023 року відповідач має заборгованість по аліментах за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2014 року по справі №184/232/14-ц, яким на її користь стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та ця заборгованість дорівнює 21710,64 грн. До своїх пояснень [PERSON] додала розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментах та висновок Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської Дніпропетровської області 20 березня 2015 року про встановлення порядку зустрічей [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.206-207, 211). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Стислий виклад позиції відповідача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Томашу В.І. (а.с.29). Ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Томаша В.І. від 19 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі (а.с.40). 03 січня 2023 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області дану справу направлено за підсудністю до Соборного районного суду м. Дніпра (а.с.75-76). 23 січня 2023 року позивачкою подано апеляційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року про направлення справи за підсудністю (а.с.87-93). 22 березня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу задоволено частково: ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року ухвалу про направлення даної справи за підсудністю до Соборного районного суду м. Дніпра скасовано, справу направлено до подальшого розгляду до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області. При цьому суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що дана справа йому не підсудна, однак суд першої інстанції спрямував справу за підсудністю не до належного суду (а.с.110-113). Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року, справу передано для розгляду судді Томашу В.І. (а.с.118). Ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Томаша В.І. від 24 квітня 2023 року справу прийнято до провадження (а.с.119). 11 липня 2023 року від позивачки до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшов проект мирової угоди між нею, відповідачем та сином [PERSON] , [INFO] , яку вона запропонувала на затвердження. До цього проекту надано скріншот переписки позивачки з сином стосовно цієї мирової угоди, відповідно до якого син не згоден на запропоновані умови, та повідомляє, що запропоновану мирову угоду він передав батькові - відповідачу по справі. До цього проекту мирової угоди додано правки, які пропонував відповідач, але які є неприйнятними для позивачки (а.с.144-152). 11 липня 2023 року та 15 серпня 2023 року від представника третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської Дніпропетровської області до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшли заяви про розгляд справи без його участі, при цьому представник третьої особи зазначив, що при прийнятті рішення по суті спору, він покладається на розсуд суду. Аналогічного змісту заява в подальшому, 02 жовтня 2023 року надійшла й до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (т.1 а.с.152, 162, 175-176). 15 серпня 2023 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області дану справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с.171). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 вересня 2023 року справу розподілено для розгляду судді Федоріщеву С.С. (т.1 а.с.172) Ухвалою судді [PERSON] від 08 вересня 2023 року справу прийнято до свого провадження (т.1 а.с.173). \~ \~ \~ \~05 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на боці позивача Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року дану заяву було задоволено (т.1 а.с.191-192, 197). \~ \~ \~ \~14 листопада 2023 року ухвалою суду за клопотанням позивачки витребувано у Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської Дніпропетровської області та Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради висновки щодо розв`язання спору по справі (т.1 а.с.241-242). 28 листопада 2023 року на виконання ухвали від 14 листопада 2023 року Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області надіслав до суду Висновок щодо встановлення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №695/06-53-23 від 22.11.2023. При цьому представник цього органу просила провести розгляд справи без її участі (т.2 а.с.1-11). 12 лютого 2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи призначено на 18 березня 2024 року (т.2 а.с.39). 18 березня 2024 року в судове засідання в режимі відеоконференції з`явилася позивачка та її представник, відповідач до суду не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Розгляд справи розпочато по суті, судом вислухано сторону позивача та в судовому засіданні зроблено перерву для повторного виклику відповідача. Наступне засідання призначене на 16 квітня 2024 року, про що сторони повідомлені належним чином (т.2 а.с.41-47). 16 квітня 2024 року до суду надійшла заява відповідача про перенесення судового засідання, призначеного на цей день на іншу дату у зв`язку із погіршенням здоров`я. Розгляд справи перенесено на 16 травня 2024 року, про що сторони повідомлені належним чином (т.2 а.с.48-57). 16 травня 2024 року відповідач до суду не з`явився, по причини своєї неявки суд не повідомив, ніяких заяв та клопотань не надіслав. Розгляд справи перенесено на 12 травня 2024 року, про що сторони повідомлені належним чином (т.2 а.с.58-60). 12 червня 2024 року відповідач до суду не з`явився, по причини своєї неявки суд не повідомив, ніяких заяв та клопотань не надіслав. Представник позивача надіслав до суду клопотання, у якому просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав. Треті особи своїх представників до суду не направили. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17 січня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Ці факти встановлені рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року у справі №184/4299/13-ц, яким шлюб між сторонами було розірвано, при цьому суд визначив місце проживання сина сторін з позивачкою. Факт народження сина сторін також підтверджується свідоцтвом про його народження (т.1 а.с.19, 28). Відповідач [PERSON] ,\~реалізуючи своє\~право на\~участь у\~вихованні сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~брав його\~на побачення\~до себе,\~але ці\~побачення затягувалися\~понад строк,\~встановлений за\~домовленістю сторін,\~не повертав\~своєчасно сина\~позивачці [PERSON] ,\~у зв`язку\~з чим\~вона неодноразово\~зверталася до\~органів поліції\~для вжиття\~заходів реагування,\~зокрема:\~28\~січня 2017\~року,\~12\~січня 2021\~року,\~27\~липня 2022\~року,\~та 15\~січня 2021\~року до\~виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, які, в свою чергу обмежувалися профілактичними бесідами з відповідачем [PERSON] , про що повідомляли позивачку (т.1 а.с.15-18). 15 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Коваль А.М. у справі № 184/1181/22 зобов`язано уповноважену особу Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно ст. 214 КПК України відомості, які викладені в заяві від 27 липня 2022 року, яку подано [PERSON] , про вчинення [PERSON] , кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126-1 та ч. 2 ст. 146 КК України. Цією заявою позивачка повідомила органи поліції, що її син [PERSON] , [INFO] , знаходиться у невідомому їй місці та утримується її колишнім чоловіком - [PERSON] , [INFO] , невідомо де, а також - повідомлено, що її колишній чоловік [PERSON] систематично здійснює на неї та на [PERSON] психологічний тиск. Дана заява прийнята працівниками поліції [PERSON] , та [PERSON] надала мобільний телефон [PERSON] , якому зателефонував поліцейський [PERSON] . [PERSON] , чула дану розмову, де [PERSON] , на її думку, поводив себе зухвало, визнав факт знаходження дитини у нього, проте, відмовився повідомити адресу знаходження їхнього сина, вказавши лише про перебування на території м. Дніпро (т.1 а.с.20-21). 29 серпня 2022 року слідчим СВ Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Таранович І.І. винесено постанову про залучення адвоката Гуцало Павла Сергійовича як представника [PERSON] , за заявою останньої від 29 серпня 2022 року, до участі у кримінальному провадженні №12022041360000262, внесеному до ЄРДР 19.08.2022 за ст. 126-1 КК України на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Коваль А.М. у справі № 184/1181/22 (т.1 а.с.27). 02 вересня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до Відділення поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та просила внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно ст. 214 КПК України відомості про вчинення слідчим цього органу [PERSON] кримінального правопорушення, пов`язаного із невиконанням вищезгаданої ухвали слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Коваль А.М. у справі № 184/1181/22 в частині невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України (т.1 а.с.23-26). Станом на час розгляду даної справи, відомостей про рух згаданих кримінальних проваджень та їх наслідки, суду не надано. 11 липня 2023 року від позивачки до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшов проект мирової угоди між нею, відповідачем та сином [PERSON] , [INFO] , яку вона запропонувала на затвердження. Відповідно до цього проекту мирової угоди, в частині спору по даній справі (щодо визначення днів побачень відповідача з сином), позивачкою було запропоновано: -на період дії дистанційного навчання у [PERSON] , визначити дні побачення батька з сином тривалістю 7 календарних днів (тиждень) кожного календарного місяця. Цей тиждень визначати за погодженням сторін та їх сина, при цьому у цей тиждень він буде перебувати за місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , а також перебувати з батьком поза межами цієї адреси, подорожувати, за погодженням із матір`ю; -в святкові дні [PERSON] буде по черзі перебувати у кожного з батьків; -у період канікул [PERSON] проводить рівну кількість днів у кожного з батьків: -у період перебування [PERSON] у м. Покров Дніпропетровської області, [PERSON] має право лишитись на ночівлю за місцем перебування батька за погодженням із матір`ю; -при стаціонарному навчанні [PERSON] , для його батька [PERSON] визначити такі дні побачень: кожну першу, третю суботу та неділю місяця (т.1 а.с.146-150). Відповідно до скріншоту переписки позивачки з сином стосовно зазначеної мирової угоди, останній не згоден на запропоновані умови (т.1 а.с.152). До згаданого проекту мирової угоди додано правки, які запропонував відповідач, але які виявилися є неприйнятними для позивачки. Відповідно до цих правок, в частині спору по даній справі (щодо визначення днів побачень відповідача з сином), відповідачем було запропоновано: -при дистанційному\~навчанні знаходження [PERSON] у м. Дніпрі за місцем проживання батька визначається ним самим на строк до місяця; -при очному навчанні строки перебування [PERSON] у м. Дніпрі за місцем проживання батька обговорюються сторонами. \~ \~ \~ \~Решта умов, запропонованих у мировій угоді позивачкою суттєво не відрізняються від варіанту відповідача (т.1 а.с.151) 14 листопада 2023 року [PERSON] надіслала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що висновком Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської Дніпропетровської області 20 березня 2015 року, за заявою [PERSON] , йому було встановлено наступний порядок зустрічей із сином [PERSON] , [INFO] : 3 рази на тиждень, з обов`язковим попереднім погодженням цих зустрічей з матір`ю дитини [PERSON] 2 рази на тиждень у будній день з 16.00 до 20.00, 1 раз у суботу або неділю з 9.00 до 17.00. Однак на теперішній час ситуація змінилася: відповідач переїхав до міста Дніпра, де він наразі проживає у квартирі, що йому не належить та в будь-який час може змінити своє місце проживання, що не сприяє здійсненню контролю з її боку за станом побачень сина з батьком, чим останній вже скористався у 2022 році, та незаконно утримував сина у себе проти її волі з травня по жовтень 2022 року. Крім того, згідно розрахунку, станом на 31 жовтня 2023 року відповідач має заборгованість по аліментах за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2014 року по справі №184/232/14-ц, яким на її користь стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та ця заборгованість дорівнює 21710,64 грн. До своїх пояснень [PERSON] додала розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментах (т.1 а.с.206-207). 21 лютого 2017 року позивачка зверталася до органів поліції із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень відповідачем [PERSON] , однак кримінальне провадження не відкривалося, незважаючи на наявність висновку СМЕ №83 від 22.02.2017 про виявлення у неї легких тілесних ушкоджень у вигляді синця правого передпліччя (т.1 а.с.208-209). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року про встановлення порядку зустрічей [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації психолога, медичних працівників та викладені з обох сторін аргументи і факти, визначено наступний порядок зустрічей батька з сином: -3 рази на тиждень, з обов`язковим погодженням цих зустрічей з матір`ю дитини: 2 рази на тиждень в будній день з 16.00 до 20.00, 1 раз у суботу або неділю з 9.00 до 17.00 (т.1 а.с.211). \~ \~ \~ \~За місцем роботи позивачка характеризується позитивно (т.1 а.с.219). \~ \~ \~ \~Крім того, позивачкою приєднано до матеріалів справи документи дев`ятирічної давнини, датовані 2015-м роком: довідку про те, що вона не перебуває на обліку у нарколога, результати психодіагностичного вивчення особливостей дитячо-батьківських відносин у родині вихованця Комунального дошкількного навчального закладу №22 [PERSON] та довідку про відвідування ним цього закладу, довідку про перебування останнього на диспансерному обліку у невропатолога та кардіолога з діагнозом «гіперзбудженість» та захворювання серця (т.1 а.с.214-217). \~ \~ \~ \~Відповідно до аудіозаписів розмов між сторонами, наданих позивачкою у записах на диску, між ними склалися неприязнені стосунки та непорозуміння з приводу способів виховання їх сина, та участі у цьому відповідача (т.1 а.с.235) Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №695/06-53-23 від 22.11.2023, визначено наступний порядок побачень батька з сином: -кожну першу, третю суботу та неділю місяця з 12.00 год. в суботу до 17.00 год. в неділю (т.2 а.с.6-9). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Національним законодавством України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно із ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно із ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Зважаючи на викладене, суд приймає до уваги і покладає в обґрунтування висновок Органу Опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №695/06-53-23 від 22.11.2023, як такий, що в цілому відповідає інтересам дитини. Будь-яких доказів, якими б спростовувалися доводи позивачки та зазначений висновок Органу Опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області, відповідач суду не надав, іншого варіанту своєї участі у вихованні сина не запропонував та не довів доцільність його застосування. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Доходячи до зазначеного висновку, суд звертає увагу на те, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved