Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 24.11.2022 року о 15 год. 50 хв., в м. Суми по вул. Косівщинській, 44, при зустрічному роз`їзді, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus» NX 200t F Sport AT д.н.з. [NUMBER] , власницею якого є [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2022 року по справі №592/9352/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», поліс №002689421, тому їх було повідомлено про настання страхового випадку. 30.12.2022 року аварійним комісаром страхової компанії було оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено Акт огляду колісного транспортного засобу. 13.01.2023 року ТДВ «СК «Гардіан» було виплачено суму страхового відшкодування, яка склала 19 507,42 грн. Відповідно до Довідки № 22-24, коефіцієнт фізичного зносу 0,589. Однак, фактична сума понесених витрат на евакуацію, проведення ремонтних робіт, заміну вузлів та агрегатів склала 53\~450,00 грн. Таким чином, різниця між фактично понесеними витратами та сумою страхового відшкодування складає 33\~942,58 грн. При зверненні до страхової компанії позивачу було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає і тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже різниця в понесених позивачем витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосереднього винуватця ДТП. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, спричиненої масовими душевними стражданнями внаслідок пошкодження майна; [PERSON] . Позивач заявляє, що переживала хвилювання, ремонт автомобіля сильно позначився на її бюджеті, що призвело до ще більших хвилювань. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучення душевних та матеріальних ресурсів, що не входило до планів позивачки. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 33\~942,58 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн, а також понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 20.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. В судове засідання, яке було призначено на 23.04.2024 року на 10:00 год. відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином, відзиву чи будь-яких пояснень по суті справи не надав. Засобами електронної пошти, без накладення ЕЦП, до суду надійшло повідомлення від [PERSON] , в якому зазначено, що останній до суду з`явитися не зможе, оскільки перебуває на військовій службі. Представник позивача адвокат Кузнецов А.С. в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.11.2022 року о 15 год. 50 хв., в м. Суми по вул. Косівщинській, 44, при зустрічному роз`їзді, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus» NX 200t F Sport AT д.н.з. [NUMBER] , власницею якого є [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2022 року по справі №592/9352/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.18). Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», поліс №002689421, тому їх було повідомлено про настання страхового випадку (а.с.8). 30.12.2022 року аварійним комісаром страхової компанії було оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено Акт огляду колісного транспортного засобу (а.с.12). 13.01.2023 року ТДВ «СК «Гардіан» було виплачено суму страхового відшкодування, яка склала 19 507,42 грн (13,14). Відповідно до Довідки № 22-24, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Lexus» NX 200t F Sport AT д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки складає 0,589 (а.с.9-10). Рахунком-фактурою № ХДр-000283 від 19.12.2023 року та видатковою накладною № ХДр-000009 від 19.12.2023 року, виданими на ім`я [PERSON] , розраховано суму ремонту транспортного засобу, яка складає 53\~450 грн (а.с.15-16). Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ХДр-000009 встановлюється, що проведені роботи на загальну суму 53\~450 грн (а.с.17). У товарному чеку від 19.12.2023 року зазначені найменування та види робіт, виконані на суму 53\~450 грн (а.с.18). У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, крім іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням\~ст. 1187 ЦК України\~визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до\~ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 22.1\~ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV). Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У відповідності до\~ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями пункту 36.2\~Закону №1961-IV\~передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; -у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Як вбачається з Акту №1210 про прийняття виконаних робіт від 12.10.2022 р. та товарного чеку №105 від 12.10.2022 року, позивач оплатила евакуацію автомобіля з місця ДТП в сумі 1650 грн. Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ХДр-000009 встановлено, що проведені роботи на загальну суму 53\~450 грн. Згідно товарного чеку ФОП [PERSON] , для автомобіля позивача були придбані: Бампер задній 16\~666,67 грн, захист заднього колеса лівий 2\~916,67 грн, накладка заднього бампера 5\~375 грн, накладка заднього бампера ліва 2\~666, 67 грн, датчик парковки 6\~500 грн, підготовка та фарбування заднього бамперу 7\~500 грн, фарбування диска заднього лівого 791,67 грн, полірування ляда багажного відсіку 791, 67 грн, полірування крило ліве заднє 708,32 грн, полірування двері ліві задні 625 грн. Відповідно до видаткової накладної, позивачем були придбані запчастини на вказані суми, загальною вартістю 53\~450 грн (а.с.18-20). Отже, разом матеріальні витрати складають 53\~450 грн. За мінусом суми сплаченого страхового відшкодування в сумі 19 507,42 грн різниця становить 33 942,58 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», позивач [PERSON] звернулася до вказаної страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. ТДВ «СК «Гардіан» було призначено та виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 19 507,42 грн. Так як розмір виплаченої страхової суми значно відрізнявся від фактичної суми ремонту транспортного засобу «Lexus» NX 200t F Sport AT д.н.з. [NUMBER] , позивач вимушена була звернутися до відповідача [PERSON] із даним позовом. Згідно\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку Верховного Суду, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 03.10.2018 року по справі №686/17155/15, зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2021 року по справі №759/7787/18. Крім того, Пленум Верховного Суду України в пункті 9\~постанови\~\~від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз`яснив, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до вимог ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, не спростовані жодними належними доводами і аргументами відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 33 942,58 грн, що становить різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus» NX 200t F Sport AT д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 24.11.2022 року за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та страховою виплатою, здійсненою ТДВ «СК «Гардіан» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу деталей. Згідно ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5, п. 7 та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року), до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, судом встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд приймає до уваги матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивача, зумовлені обставинами взаємодії зі страховою компанією відповідача та її небажанням здійснювати страхове відшкодування у обсязі, достатньому для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, беручи до уваги значний проміжок часу, протягом якого позивач не мав можливості використовувати належний йому транспортний засіб за призначенням, зважаючи на необхідність залучення експерта, адвоката для захисту порушених прав, потребу звернення до суду, з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості та вимог чинного законодавства, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., яка буде справедливою сатисфакцією душевних переживань, завданих пошкодженням майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 та ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 15.05.2023 року між адвокатом Кузнецовим А.С. та [PERSON] було укладено Договір № 2023-15/05-д про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надавати замовнику консультації; надавати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів замовника в будь-яких судах, органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організація всіх форм власності; представляти інтереси замовника в правоохоронних та контролюючих органах; замовник, у свою чергу, зобов`язався оплатити надані послуги та компенсувати фактичні витрати (а.с.19). На виконання умов Договору № 2023-15/05-д про надання правової допомоги від 15.05.2023 року, [PERSON] сплатила на користь адвоката Кузнецова А.С. в якості плати за надані юридичні послуги грошові кошти 6 000,00 грн. (а.с.20). За правилом п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача. Крім того, позивачем [PERSON] було сплачено 1211,20 грн. судового збору, які, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, при поданні позову [PERSON] не сплатила судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved