Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заява обґрунтована тим, що в період з жовтня 1982 року по 22.03.2017 року вона проживала однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Шлюб між ними не був зареєстрований. Проживала [PERSON] та [PERSON] у її житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , де він і був зареєстрований. За час спільного проживання, як стверджує заявник, вона та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільні витрати, спільний бюджет та витрачали кошти по взаємній згоді. Вони спільно оплачували комунальні послуги, неодноразово здійснювали поточний та капітальний ремонт у житлі, побудували господарську споруду - літню кухню. Окрім того, спільно проводили дозвілля - ходили в гості, на дні народження та весілля. Під час спільного проживання із заявником, [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка на підставі рішення Вербовецької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 25.02.1997 року площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. В останній період спільного проживання [PERSON] хворів та потребував лікування, [PERSON] піклувалася та здійснювала догляд за ним. Спільних дітей у них не було. Як стверджує заявник, у [PERSON] взагалі не було дітей та спадкоємців. Встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] потрібно [PERSON] для спадкування за законом та оформлення спадщини на згадану вище земельну ділянку. У зв`язку з вище наведеним заявник просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з жовтня 1982 року по 22.03.2017 року. Заінтересована особа - Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області правом на подання відзиву не скористалася. Заяви та клопотання учасників справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги у заяві підтримала повністю (а.с. 19). Представник заінтересованої особи - Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області не з`явився у судове засідання, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення заявлених вимог не заперечив (а.с. 20). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.04.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Перевіривши заяву [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтована і підлягає задоволенню наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно довідки від 19.02.2024 року № 42/04-08/2, акту обстеження матеріально-побутових умов від 19.02.2024 року № 130, виданих Вербовецьким старостинським округом Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] з 1982 року і по день смерті [INFO] був зареєстрований і постійно проживав в житловому будинку з співмешканкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство (а.с.4-5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 23.03.2017 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.6). Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 001836 від 03.04.1997 року, на підставі рішення Вербовецької сільської рради від 25 лютого 1997 року № 20, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Вербовець (а.с.7). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 25 березня 1997 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в с. Вербовець з 19 жовтня 1982 року (а.с.9). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у заявника права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права у зв`язку з не підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із спадкодавцем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В силу ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Крім того, законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст.74 цього Кодексу. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сімї») визначено таку обовязкову ознаку члена сімї, як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сімєю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сімї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 369/16486/18. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживати однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем: б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкрита спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу починаючи з 1982 року у її домогосподарстві, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були поєднані спільним побутом, побудували разом літню кухню, займалися благоустроєм будинку, спільно сплачували за житлово-комунальні послуги, разом проводили дозвілля, що підтверджується письмовими доказами в матеріалах справи. Таким чином, факт того, що [PERSON] та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 1982-го року до дня смерті [PERSON] [INFO] , тобто не менше п`яти років, підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved