Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою, просила встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 1631 від 23 жовтня 1997 року, виданого на ім`я [PERSON] , з підстав та мотивів заяви викладені у письмовій формі. Ухвалою суду від 08.04.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Від заявника у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600267200944. Вивчивши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст. 265, 319 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, прізвищем, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до абз. 1 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справ про встановлення факту, передбаченого п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з ПГУ серії КВ № 328986, заявнику 21.12.1999 видано зазначений паспорт на ім`я « [PERSON] », [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] . Аналогічні відомості щодо імені заявника містяться у пенсійному посвідченні № [NUMBER] , виданого у 2006 році, а також у свідоцтві про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 06.06.1997. У державному акті на право приватної власності на землю Серії ЛВ 7632 від 23 жовтня 1997 року видано громадянину України [PERSON] , тобто по-батькові « [PERSON] ». У свою чергу, по-батькові « [PERSON] » вказано у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1800517822023 від 17.10.2023. Така розбіжність у по-батькові заявника у зазначених вище документах унеможливлює можливості здійснення права на розпорядження власністю, що порушує її права як власника нерухомого майна. Згідно зі\~статтями 13,\~41 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості Зважаючи на вищенаведене та беручи до уваги відомості, які містяться у письмових доказах долучених до матеріалів справи, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість вимог заявника, у зв`язку з чим заяву задовольняє.

Outcome: approved