Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2472439 від 15.10.2021 року в розмірі 30695,00 грн. з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20695,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2472439 від 15.10.2021 року, шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариство та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Зазначив, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 05.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників прав вимоги. Згідно п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суми основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 30695,00 грн. Посилаючись на вказані обставини та не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30695,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Відповідачем [PERSON] подано\~відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зазначивши, що 15.10.2017 року між ним та ТОВ «Лінеура Україна» в електронній формі було укладено Кредитний договір №2472439 відповідно до умов якого він отримав від первісного кредитора грошові кошти в розмірі 10000,00 грн, в якості кредиту. Згідно з п.1.3 Договору, строк кредиту 30 днів. У зв`язку з життєвими обставинами своєчасно повернути кредитні кошти йому не вдалося. Отримавши позовну заяву, йому стало відомо про укладання договору відступлення прав вимоги між первісним кредитором та позивачем. Зазначив, що в поданих документах разом із позовною заявою відсутній детальний розрахунок заборгованості за кредитом, зокрема, процентів за його користування. Після спливу визначеного договором строку кредитного договору право кредитування нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняються. Строк дії договору було встановлено 30 днів. Отже, строк дії договору закінчився 15.11.2017 року. Тому вважає, що позивач не надав обґрунтований розрахунок розміру процентів за користування кредитними коштами, наданими йому за Договором, а\~\~тому у задоволенні позовних вимог щодо суми заборгованості за процентами у розмірі 20695,00 грн. просив відмовити. У\~відповіді на відзив, поданою представником позивача адвокатом Макаровою Л.В., зокрема, зазначено, що згідно Кредитного договору, підписаного Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги за державне регулювання ринків фінансових послуг». Зі зміст Кредитних договорів вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме примо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодилася з Правилами надання коштів у позику. Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Зазначив,\~що нарахування\~заборгованості здійснювалось\~виключно згідно\~з умовами\~договору.\~Тип кредиту\~-\~кредит.\~Сума кредиту\~складає:\~10\~000,00\~гривень.\~Строк кредиту\~30\~днів.\~Тип процентної\~ставки -\~фіксована.\~Стандартна процента\~ставка становить\~1,99%\~в день.\~11.11.2021\~року укладено\~додатковий договір\~№2472439\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту,\~щодо якого\~строк користування\~кредитом за\~Договором продовжується\~на строк:30\~днів. Клієнт,\~підписуючи Договір,\~дав згоду\~на його\~автопролонгацію.\~Загальна кількість\~атовпролонгацій за\~Договором обмежується\~загальною кількістю\~календарних днів\~користування кредитом,\~яка не\~може бути\~більшою за\~120\~календарних днів.\~Тобто,\~якщо у\~разі наступної\~(чергової)\~автопролонгації загальна\~кількість днів\~користування кредитним\~буде більшою\~за 120,\~така автонролонгація\~не застосовується,\~а строк\~повернення кредиту\~та сплати\~нарахованих процентів\~є таким,\~що настав. ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» не\~здійснював жодних\~додаткових нарахувань\~і не\~застосовував жодних\~штрафних санкцій\~до Відповідача.\~Всі нараховані\~відсотки,\~неустойка за\~порушення кредитних\~зобов`язань,\~нараховувались виключно\~первісним кредитором,\~а саме\~ТОВ «Лінеура\~Україна». Посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №922/1903/18 від 20.05.2020 року просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Окрім того, просила проводити судові засідання за відсутності представника позивача. Представником позивача [PERSON] подано клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] за договором від 15.10.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 05.05.2023. Крім того, просила судові засідання проводити без участі представника позивача. Представником відповідача\~адвокатом Косінською\~О.В.\~подано додаткові пояснення, в яких вона просила позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення коштів» задовольнити частково. Оскільки, позивачем надано невірний розрахунок відсотків за користування кредитом, а тому просила стягнути суму заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн, а в решті позовних вимог відмовити. Посилала на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, та постанову Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. На підставі чого, зазначила, що за умовами Кредитного договору №2472439 від 15 жовтня 2017 року було передбачено надання кредитну в розмірі 10 000,00 грн строком на 30 днів (п.1.3. Договору), тобто до 15 листопада 2017 року. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів по 15 листопада 2017 року. Однак, всупереч цьому, проценти нараховані за період до 28.02.2022 року. Крім того, вважає, що за неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Відповідач [PERSON] в судове засідання, подав заяву, зареєстровану судом 01.04.2024 року за вх.№3416, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме основну суму боргу у розмірі 1000,00 грн, в решті позовних вимог просив відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 15.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №2472439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 10000,00 грн., підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] , в якому зазначено: анкетні дані [PERSON] , РНОКПП, паспортні дані, адреса місця реєстрації, контактні дані (особистий кабінет, номер мобільних телефонів). 11.11.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору №2472439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сторони погодили продовжити строк користування кредитом за Договором на 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користувнаня кредитом 12.12.2021 року. У всьому іншому, що не визначено у цьому Додатковому договорі, Сторони керуються умовами Договору. Відповідно до п.1.1 кредитного Договору - укладання цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Згідно п.2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п.1.3 Договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених Розділом 4 цього Договору. Так, за п. 4.1.1., 4.1.2. договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою. Підписаний договір відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належними та допустимими доказами, що підтверджує укладання між сторонами цього правочину, в якому сторони узгодили всі істотні умови розмір кредиту, строку кредитування, відсоткову ставку, порядок нарахування відсотків, в тому числі умови продовження строку користування кредитом. Крім того, відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву, факту укладання кредитного Договору та отримання коштів за ним не заперечував, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на передбачених ним умовах. Більше того, відповідач із зустрічним позовом про визнання Договору або їх окремих умов недійсними до суду не звертався. Судом встановлено, що між позивачем «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» 05.05.2023 був укладений Договір факторингу №05052023, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язане передати ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в розпорядження за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити позивачу права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2472439 в розмірі 30695,00 грн. з яких 10000,00 грн. борг за основною сумою та 20695,00 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.\~1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12\~\~Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Щодо посилання відповідача, що в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до умов укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору (п. 2.1. Кредит надасться Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з мстою отримання кредиту). Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком - еквайром регулюються Постановою ІІБУ №705 від 05.1 1.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація (ст. 21 Закону України «Про інформацію»). Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею (ст. 60 Закону України «Про Банки і банківську діяльність») . Ні Первісний кредитор, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації. При цьому, суд відзначає, що первісними кредиторами, надано розрахунок заборгованості за Договором, який сформований на дату відступлення права вимоги та підписаний. А тому, наданий первісним кредитором розрахунок не суперечить розрахунку, який додано до позовної заяви та в якому зазначено розмір заборгованості за договором. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до позичальника. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем. Крім того, наданий суду розрахунок заборгованості за договором, не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, суму заборгованості за відсотками та загальний розмір заборгованості. Щодо посилання відповідача про невірне нарахування процентів за користування позикою, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.\~\~Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто, за змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другоюстатті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за кредитним договором №2472439 від 15.10.2021 року та Додаткового договору до Договору №2472439 від 11.11.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки (1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом). Позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до відповідач вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Пунктом 3.1. додаткового договору до Договору №2472439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.11.2021 року сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом 12.12.2021 року. Пунктом 6 передбачено, що додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є невідємною частиною Договору. Відповідно до пункту 3.4 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання цього Додаткового договору складає 15970 грн. Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом протягом строку встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Отже,\~розмір заборгованості\~по відсоткам\~за користування\~кредитними коштами,\~який підлягає\~стягненню на\~користь позивача\~складає 15970\~грн,\~виходячи з\~такого розрахунку:10000\~грн(тіло кредиту) х 1,99% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики). Оскільки строк кредитного договору визначений у додатковому договору до Договору №2472439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.11.2021 року, тобто 30 днів, до 12.12.2021 року, то проценти за користування кредитом, як плата по кредиту, після закінчення цього строку не могли нараховуватися. Враховуючи викладене, суд виснує, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №2472439 від 15.10.2021 року та надало відповідачу кредитні кошти згідно умов вказаного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за Договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 15970 грн., яка складається із: 10000,00 грн. тіло кредиту, 5970 грн. сума заборгованості за відсотками. За вказаних обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задовленню. Окрім того, у відповідності до положень ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2684,00 грн. (1.5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Outcome: partial