Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просять суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики № 72149573 в розмірі 34\~000,00 грн., з яких:\~8500,00\~грн.\~сума\~основного боргу;\~25500\~грн.\~00\~коп.\~заборгованість\~за \~відсотками,\~а також\~ понесені\~судові витрати. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 03.01.2023 між ТОВ ФК « 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 72149573. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно\~до Реєстру\~боржників №8\~від 26.07.2023\~до Договору\~факторингу №\~14/06/21\~від 14.06.2021\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 34\~000,00\~грн., з яких: 8500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 25500 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики № 72149573 від 03.01.2023 року та незважаючи на повідомлення, відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилася вказана заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. \~ \~ \~ \~До суду відповідачем [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мазурик З.Я. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначили, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним договором, твердження позивача ґрунтується на фактичних обставинах справи, разом із тим, із сумою заборгованості у розмірі 34000 грн відповідач не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними допустимими доказами, та такою, що не підлягає до задоволення. Розрахунки заборгованості не є належними та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити чи видавались кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості за користування кредитними коштами 25\~500 грн. нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. [PERSON] на даний час є військовослужбовцем, тому на нього поширюються норми Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». \~ \~ \~ \~Представником позивача, ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~[PERSON] до суду подано відповідь на відзив, в якому зазначили що оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Заперечення відповідача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, а отже позовна заява позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає повному задоволенню. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повому обсязі та просять їх задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду, представник відповідача подала заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача та представника, за наявними в матеріалах справи документами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3\~статті 211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1\~ст.638 ЦК України). Згідно з положеннями ч.2\~ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦКУкраїни). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. При цьому, одноразовий ідентифікатор\~це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Згідно зі ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч.ч.1, 2\~ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктамиелектронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 03.01.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №72149573. Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору позики, сума позики становить 8500,00 грн.; строк позики\~30 днів; процентна ставка 2,5% (фіксована). Дата надання позики 03.01.2023 року; дата повернення позики\~02.02.2023 року. Знижена процента ставка\~0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою\~2,70%, орієнтована річна процентна ставка\~1081,2%, орієнтована загальна вартість позики\~10412,50 грн. Згідно з п.4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, що передбачена\~ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~(п.п.5.1 п.5 договору позики). У п.п.5.3 п.5 договору позики зазначено, що позичальник до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі й на умовах повернення позики в кінці строку позики,що розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ (надалі\~Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Договір позики підписано електронним підписом позичальника (8HK711JCSd), відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача ( 0988849474 ). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписана додаткова угода №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14/06/21 від 14.06.2021 року. 26.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписана додаткова угода №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. 26.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників №8 від 26.07.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників №8 від 26.07.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі:34000 грн.00 коп., з яких: 8500 грн.\~заборгованість за основною сумою боргу; 25500 грн. 00 коп.\~заборгованість за відсотками. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору. Зазначений договір недійсними не визнано. Таким чином, без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення договору позики в обраний спосіб, такий не був би укладений між сторонами, отже цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальником [PERSON] не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована. Отже, зважаючи на укладення між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору позики №72149573 від 03.01.2023 року з дотриманням вимог\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а також подальше укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 8500,00 грн підлягають до задоволення. Доводи відповідача про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів: виписки з рахунку, з якої можна було б встановити чи видавались кредитні кошти, на який строк, наявність у нього заборгованості за позикою, суд вважає безпідставними, оскільки при укладенні договору позики, позичальник сам надав інформацію про картку (номер банківської картки), на яку він бажав отримати кошти. Окрім того, у суду немає підстав для висновку про те, що відповідач не користувався позикою, зворотнього суду не надано. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3\~ст.1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за умовами договору позики, укладеного з відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до умов договору позики №72149573 від 03.01.2023 року, сума позики становила 8500 грн., відсоткова ставка за користування кредитом в строк кредитування\~2,5 % за день. Строк кредитування 30 днів. Отже, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за цим договором позики №72149573 від 03.01.2023 року становить 6375 грн. 50 коп. (8500*2,5%*30). Суд не приймає до уваги інші, визначені у договорі процентні ставки (знижену процентну ставку на рівні 0,75%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) на рівні 2,70% на день; орієнтовну річну процентну ставку 1081,2%), оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3\~статті 1056-1 ЦК України\~щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Відповідач заперечує стягнення відсотків за користування кредитним коштами, адже як військовослужбовець мобілізований до Збройних Сил України та на нього поширюються гарантії п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п. 15 ст. 14 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідач призваний на військову службу до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 з 17.01.2023, що підтверджено копією військового квитка серії [NUMBER] . Відтак період нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до договору охоплюється періодом призову відповідача на військову службу, такий починається з 17.01.2023. Враховуючи наведене вище, суд дійшов до переконаня про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відсотки за користування кредитними коштами, що становлять у розмірі 2975,00 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за договором позики №72149573 від 03.01.2023 року, в розмірі 11475,00 грн., з яких: 8500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, та 2975,00 грн. заборгованість за \~відсотками. Ваховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необгрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача відсотків у розмірі 22525,00 грн, а тому в цій частині у задоволенні вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог, а саме в розмірі (11475,00 /34000,00) * 3028,00 = 999,24 грн. На підставі вищевикладено,

Outcome: partial