Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

ООП Керецьківської сільської ради Хустського району звернулося в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав без стягнення аліментів з відповідачів [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування доводів зазначає, що 24.01.2024 року комісією ССД Керецьківської сільської ради було обстежено умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який фактично мешкав у [ADDRESS] . Під час обстеження було виявлено, що дитина залишена з старенькою бабусею, має ознаки простуди. 25.01.2024 року малолітню дитину було поміщено у дитяче містечко " [INFO] ". 14.02.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі батьківських обов`язків (як мати і батько) належно не виконують, покинули дитину, долею дитини не цікавляться. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] без стягнення аліментів. Суд своєю ухвалою від 12.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року. Справа до розгляду призначена на 11:00 годину 06.05.2024 року. Представник позивача Симканич Т.М., яка діє в інтересах ООП Керецьківської сільської ради Хустського району, Закарпатської області подала до суду заяву (вх.№578) про розгляд справи у відсутності представника ООП Керецьківської сільської ради. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі відзив (заперечення) на позовну заяву не подали. Відповідачі належним чином повідомлені про судове засідання, поштове відправлення повернуто до суду з розписками відповідачів про отримання ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.35). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про судове засідання на 04.06.2024 року, розписки про отримання судової повістки повернуто до суду з розписками відповідачів (а.с. 50, а.с. 51). Розміщено оголошення на веб-сайті Свалявського районного суду Закарпатської області про виклик відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судове засідання (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи). Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Відповідачам роз`яснено, що в разі ненадання ними відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] в графі "мати" записано [PERSON] (відповідач), "батько" - [PERSON] (відповідач). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суд враховує не лише невиконання батьками обов`язків по вихованню дітей, а також встановлює, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Суд встановив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини [PERSON] , [INFO] не займаються, не турбуються про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечують йому належного догляду, ухиляються від виконання батьківських обов`язків як батьки. Дитина [PERSON] не відвідує перший клас Лисичівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів. Дитина проживала у антисанітарних умовах (відсутня електроенергія, опалення на дровах тільки в одній кімнаті, відсутні засоби гігієни, житло потребує косметичного ремонту). Судом досліджено надані позивачем докази: фотосвітлини утримання дитини в умовах проживання з батьками за адресою: [ADDRESS] ; копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім"ї, складеного службою у справах дітей Керецьківської сільської ради; копія психолого-педагогічної характеристики від 09.03.2023 року, складеної соціально-реабілітаційним центром (дитяче містечко) "Затишок" на дитину [PERSON] ; копія психолого-педагогічної характеристики від 03.08.2023 року, складеної соціально-реабілітаційним центром (дитяче містечко) "Затишок" на дитину [PERSON] ; копія висновку оцінки потреби сім"ї від 24.01.2024 року, виданої директором центру надання соціальних послуг Керецьківської сільської ради; копія акту оцінки потреб сім`ї/особи від 24.01.2024року, виданого центром надання соціальних послуг Керецьківської сільської ради; копія психолого-педагогічної характеристики від 05.07.2023 року на дитину [PERSON] ; копія психолого-педагогічної характеристики від 28.01.2024 року на дитину [PERSON] ; копія виписки із медичної карти; копія характеристики здобувача освіти 2 класу Лисичівської ЗЗСО І-ІІІ ступенів [PERSON] ; копія акту від 25.01.2024 року про факт передачі дитини [PERSON] , 22.01.2016 року до соціально-реабілітаційного центру (дитяче містечко) "Затишок". Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд дослідив висновок, наданий органом опіки і піклування Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області № 119/02-06 від 15.02.2024 року, згідно з яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) (роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 року, справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, враховує норми Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на вищезазначене, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено. Суд встановив, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2016 року народження, зазначено обставини свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, а саме ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, турботи про них, а тому доходить висновку, що позов ООП Керецьківської сільської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] обгрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" (судовий збір за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб не справляється) суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідачів в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, які діють з 01.01.2024 року на день постановлення рішення у розмірі 3028 грн. Відповідно до п.3, 4 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. При пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідачів в користь держави у розмірі 1514 грн. з кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів, враховуючи обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги потреби дітей, що від відповідачів заперечень не надійшло (ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved