Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом та прохає стягнути з відповідача\~ на його користь заборгованість за договором позики № 78441618 від 05 березня 2023 року в розмірі 48000 грн., заборгованість за кредитним договором № 00-7067040 від 05 березня 2023 року в розмірі 18347,64 грн. та договором позики № 5330949 від 17 березня 2023 року в розмірі 5688 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує\~ тим,\~ що 05.03.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78441618. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»\~ права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 36000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики на загальну суму 48000 грн.\~ Крім того, 05.03.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~ №00-7067040. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить и п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.08.2023 року між «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ укладено договір факторингу №30082023/2. Відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 року до договору факторингу № 30082023/2 від 30.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18347,64 грн., з яких: 4725 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13622,64 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками. До того ж, 17.03.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5330949, Згідно п.п. 2.1, 9.1 договору позики, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплати позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі. Позикодавець в порядку передбаченому Законом України «Про електрону комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. 10.08.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ укладено договір факторингу № 10-08/2023. Відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 10.08.2023 року до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5688 грн., з яких: 1800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3888 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Взятих на себе зобов`язань за\~ договором позики № 78441618, кредитним договором № 00-7067040 та договором позики № 5330949 [PERSON] не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на первісний позов, в якому він зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним кредитних коштів, як по договору позики №78441618, по кредитному договору №00-7067040 так і по договору позики № 5330949. Виходячи зі змісту кредитних договорів та норм законодавства кредитний договір вважається укладеним після видачі коштів позичальнику. Але жодних платіжних документів підтверджуючих факт отримання кредитних коштів позивачем не надано. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а факт отримання коштів повинен довести позивач. Згідно з наданим позивачем розрахунком, його заборгованість за договором позики № 78441618 становить 48000 грн. і складається із: заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн., заборгованості за відсотками 36000 грн. Даний розрахунок проведено позивачем самостійно та суперечить вимога кредитного договору, так як тіло кредиту складає 12000 грн., а відсотки за даним договором складають 3600 грн., згідно додатку №1 до Договору позики № 78441618. Нарахування відсотків є спірним та визначені на розсуд позивача. Згідно з наданим позивачем розрахунком, його заборгованість за кредитним договором № 00-7067040 становить 18347,64 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 4725 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 13622,64 грн. Даний розрахунок проведено позивачем самостійно та суперечить умовам кредитного договору, так як тіло кредиту складає 4500 грн. згідно п. 2.2 Договору № 00-7067040. Відповідно до п. 1.3 кредитним договором №00-7067040 від 05.03.2023 року визначено, що\~ строк кредиту складає 120 днів. Пунктом 1.4.1 та пунктом 1.4.2 відсотки складаються 1,5% від суми кредиту щоденно або 2,5% від суми кредиту щоденно. Зазначена обставина порушує його права, як споживача. Розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. Згідно з наданим позивачем розрахунком, його заборгованість за договором позики №5330949 становить 5688 грн. і складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 1800 грн., заборгованості за відсотками - 3888 грн. Даний розрахунок проведено позивачем самостійно та суперечить вимога кредитного договору, так як тіло кредиту складає 1800 грн., а відсотки за даним договором складають 596,70 грн., згідно додатку №1 до договору позики №5330949. Нарахування відсотків є спірним та визначені на розсуд позивача. Документи, приєднані до позовної заяви не підтверджують наявність у нього заборгованості перед позивачем щодо, суми кредиту та відсотків саме у заявленому розмірі. Також за відсутності детального розрахунку заборгованості по відсотках за певний період часу, документів підтверджуючих користування кредитними коштами (виписки по рахунку) не можна казати про доведеність визначеної позивачем заборгованості в частині нарахованих відсотків. Вважає, що пред`явлений позов не підлягає задоволенню оскільки не підтверджується належними та беззастережними доказами. Тому враховуючи викладене прохає у задоволенні позову відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якому він зазначив, що між сторонами було укладено договори в електронній формі. Сторонами погоджено усі умови договорів, зокрема щодо порядку сплати процентів. Просить позов задовольнити. [PERSON] подано до суду зустрічний позов до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у якому просить визнати недійсним п. 1.4.1 та п. 1.4.2, п. 1.6, п. 17 Договору кредитної лінії № 00-7067040 від 05.03.2023 року між ним та ТОВ «Качай гроші» та звільнити його за зустрічним позовом від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.03.2023 року між ним та ТОВ «Качай гроші» (первісний кредитор) було договір кредитної лінії № 00-7067040. 30.08.2023 року первісний кредитор ТОВ «Качай гроші» уклав договір факторингу - з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Але умови договору кредитної лінії № 00-7067040 від 05.03.2023 року містять умови, що порушують його права та суперечать чинному законодавству. В 1.4 визначає тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 1.4.1 договору визначено, що занижена процентна ставка становить 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику у якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1 даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів в користування, тобто з 1 по 20 день включно. Пунктом 1.4.2 договору визначається стандартна процентна ставка 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користуванням, по день повернення кредиту. Пунктом 1.7. визначено, що орієнтовна вартість кредиту на день укладання договору складає 18180 грн. Тіло кредиту, який він отримав складає 4500 грн. 18180 (вартість кредиту) - 4500 (тіло кредиту) = 13680 грн. Тобто він повинен сплатити 13680 грн. суму відсотків за кредитом, що перевищує тіло кредиту 300%. Дана обставина грубо порушує чинне законодавство, що є підставою для визнання його недійсним. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Ураховуючи зазначене, оскільки визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідачем за зустрічним позовом подано до суду відзив. Наводить пояснення про те, що між сторонами було укладено договори в електронній формі. Сторонами договору погоджено усі умови договору, зокрема щодо порядку сплати процентів. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Інформація надана первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме позивач за зустрічним позовом ініціював укладення таких договорів, оформивши заявку на сайті первісних кредиторів. Отже, підписавши договір, позивач за зустрічним позовом посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Позивач за зустрічним позовом з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладені кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Таким чином, твердження позивача за зустрічним позовом щодо недотримання первісним кредитором вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», є нічим іншим, як намаганням позивача за зустрічним позовом уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Доводи зустрічної позовної заяви про те, що умови договорів щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договорами є несправедливими, не повинно братися судом до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договорів визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Позивач за зустрічним позовом розумів порядок нарахування, розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Також позивачем за зустрічним позовом не обгрунтовано і не доведено належними доказами, те що умови кредитних договорів та договорів позики завдають йому шкоди. А тому, твердження позивача за зустрічним позовом, про те що умови кредитних договорів та договору позики, зокрема п.1.4.1 та п.1.4.2, п.1.6., п.1.7. Договору кредитної лінії №00-7067040 від 05.03.2023 року, є несправедливими, встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним умов договору, і підлягають визнанню недійсними, є безпідставними, оскільки дане твердження не підтверджується матеріалами справи та належними доказами. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом\~ [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що прохає судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 7). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового\~ засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує (а.с. 161).\~ Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2024 року прийнято первісну позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 70). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.03.2024 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання пункту кредитного договору недійсним до свого провадження та об`єднано в одне провадження з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за\~ кредитними договорами в сумі 72035,64 грн. Здійснено перехід до розгляду цивільної справи за первісним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за\~ кредитними договорами в сумі 72035,64 грн. та за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання пункту кредитного договору недійсним за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та проведення підготовчого засідання призначено на 22 квітня 2024 року\~ о 09:10 год. (а.с. 84). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2024 року зобов`язано АТ "Універсал Банк" (МоноБанк) надати на адресу суду: інформацію щодо наявності у [PERSON] \~ карткових рахунків відкритих у банку станом на 05.03.2023 року, інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] в період з 05.03.2023 року по 05.04.2023 року; зобов`язано АТ "Акцент - Банк"\~ надати на адресу суду: інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом на 17.03.2023 року, інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ;\~ виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] в період з 17.03.2023 року по 17.04.2023 року (а.с. 142,143). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено\~ до судового\~ розгляду (а.с. 163). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.03.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 78441618, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 12000 грн. строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики 04.04.2023 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: базова процентна ставка 2,5 % (фіксована), знижена процентна ставка становить 1 %, (2333,95 % річних). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %. Орієнтована загальна вартість позики 15600 грн. Договір позики № 78441618\~ від 05.03.2023 року було підписано відповідачем 05.03.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором Х32В3VjY6h (а.с. 9-10). 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 12.13), відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики № 78441618\~ від 05.03.2023 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 9 до цього договору (а.с.17). Згідно витягу з Реєстру боржників № 9 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 78441618\~ від 05.03.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 48000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 36000 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки договір про надання позики підписаний [PERSON] , шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] \~ отримав у ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 12000 грн. Що стосується заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 36000 грн. за період з 05.03.2023 року по 04.04.2023 року, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2 Договору позики № 78441618 від 05.03.2023 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 04.04.2023 року. Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 04.04.2023 року відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики № 78441618 від 05.03.2023 року, проте ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору позики, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника кредитора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 78441618 від 05.03.2023 року у розмірі 12000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3600 грн. (12000х(1/100)х30) заборгованості за відсотками за період з 05.03.2023 року по 04.04.2023 року. Де 1 - процентна ставка за день; 30 кількість днів на який видано позику, а всього кошти в розмірі 15600 грн. Щодо стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 00-7067040 від 05 березня 2023 року та договором позики № 5330949 від 17 березня 2023 року. 05.03.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-7067040. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить и п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.08.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №30082023/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Качай гроші» відступив позивачу право вимоги боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 року до Договору факторингу № 30082023/2 від 30.08.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18347,64 грн., з яких 4725,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13622,64 грн. сума заборгованості за відсотками.(а.с. 24-33). 17.03.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 5330949 за яким надано в позику 1800 грн. строком до 05 червня 2023 року шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника. Акційна процентна ставка 1.10500%, базова процентна ставка фіксована 2.20000%. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора g88980 і був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] (а.с. 38-42). Заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 5688 грн., з яких: 1800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3888 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с. 43, 44). 10.08.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Маніфою» (клієнт) укладено договір факторингу № 10-08/2023 укладено договір факторингу за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб. Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором визначається в день передачі по Акту прийому-передачі реєстру боржників, який підписується в день укладення даного договору (а.с. 48-50). Згідно Акту прийому-передачі від 10.08.2023 року реєстр боржників передано в повному обсязі (а.с. 51). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір кредитної лінії\~ № 00-7067040 від 05 березня 2023 року та договір позики № 5330949 від 17 березня 2023 року за умовами яких відповідач отримав грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. Зазначені договори були укладені дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі. Так, суд враховує, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову в частині стягнення боргу за договором кредитної лінії № 00-7067040 від 05 березня 2023 року та договором позики № 5330949 від 17 березня 2023 року.\~\~\~ Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув. З часу отримання позивачем права вимоги до відповідача, останнім заборгованість за договором кредитної лінії\~ № 00-7067040 від 05 березня 2023 року та договором позики № 5330949 від 17 березня 2023 року не сплачував. Розмір суми заборгованості підтверджується умовами укладених договорів. Позивач за зустрічним позовом (далі - позивач) наводить аргументи про те, що оспорювані пункти договору суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Судом встановлено, що на час укладення договору позивач був ознайомлений з його змістом і наслідками порушення зобов`язань за цим договор, що підтверджується електронними підписами сторін на оспорюваному договорі. Належність електронного підпису позивачу за зустрічним позовом не оспорювався. Підписавши договір, позивач тим самим підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з його умовами. Отже, наявність підписаного обома сторонами договору свідчить про те, що обидва їх учасники бажали укласти договір та розуміли його, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. Крім того, позивач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо спірних умов договорів, як і не звертався, впродовж дії договорів за роз`ясненням положень п. 1.4.1, п. 1.4.2, п. 1.6, 1.7, які були йому не зрозумілі. Виходячи зі змісту оспорюваного договору та обставин, із якими позивач пов`язує п. 1.4.1, п. 1.4.2, п. 1.6, 1.7 договору, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не доведено той факт, що він не усвідомлював природу укладеного правочину та його наслідків, помилявся щодо предмету укладеного договору та його умов і це вплинуло на його волевиявлення та не встановлено судом як зміст п. 1.4.1, п. 1.4.2, п. 1.6, 1.7 цього договору суперечать вимогам актів цивільного законодавства. Враховуючи встановлене вище, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не надано доказів які б свідчили про наявність законних підстав для визнання п. 1.4.1, п. 1.4.2, п. 1.6, 1.7 договору недійсними, оскільки наведені аргументи не містять обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 3\~ ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок\~ Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ Отже, враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено у повній мірі викладені у позовній заяві доводи щодо визнання договору недійсним в частині окремих положень, а відтак суд прийшов до висновку про те, що у зустрічному позові про визнання п. 1.4.1, п. 1.4.2, п. 1.6, 1.7 договору щодо процентів необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 72035,64 грн., а задоволено 39635,64 грн., тобто на 55 % (39635,64 х 100/72035,64). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1665,40\~ грн. судового збору (3028 х 55% /100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial