Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

В лютому 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Квант», в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання позики № 1/2022 від 08 лютого 2022р. (далі по тексту - договір позики) у розмірі 391284,02 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 лютого 2022р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до п. 1.1. якого, позикодавець (позивач) зобов`язується надати позичальнику позику у вигляді грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку суму грошових коштів у строк та на умовах, визначених даним договором. Розмір позики, яка надається позикодавцем позичальнику за даним договором, становить - 300000,0 грн., що еквівалентно 10700,0 дол. США (п. 2.1.1 договору позики). Згідно п. 3.3 договору позики, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю надану за даним договором позику у наступному порядку: 50 %від отриманої позики, а саме 5350,0 дол. США, позичальник зобов`язується повернути до 28 лютого 2022р. включно; решту 50 % від отриманої позики, а саме 5350,0 дол. США, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю до 31 березня 2022р. включно. Позика повертається позичальником позикодавцю у національній валюті України - гривні, відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США, встановленого НБУ, на дату платежу, у безготівкову порядку, шляхом перерахування позичальником грошових коштів на поточний банківський рахунок позикодавця (п. 3.4 договору позики). За твердженнями позивача ним були виконані умови договору позики в повному обсязі, та перераховані кошти на банківський рахунок відповідача. Однак, отримані грошові кошти відповідач по теперішній час в добровільному порядку не повернув в повному обсязі, не дивлячись на те, що умовами договору сторони визначили датою повернення (погашення) позики до 31 березня 2022р. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється повернути позивачу отриману позику, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту порушеного права, шляхом примусового стягнення з відповідача на свою користь суми позики. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023р. продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання представник позивача подав на адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, за місцезнаходженням юридичної особи, у судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у відсутність свого представника, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 08 лютого 2022р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до п. 1.1. якого, позикодавець (позивач) зобов`язується надати позичальнику позику у вигляді грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку суму грошових коштів у строк та на умовах, визначених даним договором. Розмір позики, яка надається позикодавцем позичальнику за даним договором, становить - 300000,0 грн., що еквівалентно 10700,0 дол. США (п. 2.1.1 договору позики). Згідно п. 3.3 договору позики, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю надану за даним договором позику у наступному порядку: 50 %від отриманої позики, а саме 5350,0 дол. США, позичальник зобов`язується повернути до 28 лютого 2022р. включно; решту 50 % від отриманої позики, а саме 5350,0 дол. США, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю до 31 березня 2022р. включно. Позика повертається позичальником позикодавцю у національній валюті України - гривні, відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США, встановленого НБУ, на дату платежу, у безготівкову порядку, шляхом перерахування позичальником грошових коштів на поточний банківський рахунок позикодавця (п. 3.4 договору позики). З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позики, позивачем було перераховано відповідачу 150000,0 грн., згідно квитанції № 37034519 від 09 лютого 2022р., 145000,0 грн., згідно квитанції № 37055264 від 10 лютого 2022р. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що станом на час звернення до суду з вказаним позовом сума заборгованості за договором позики становить 391284,02 грн., що є еквівалентом 10700,0 дол. США, відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого НБУ. Разом з тим, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав в розмірі отриманої суми позики, а саме в розмірі 295000,0 грн., яка залишається неповернутою, при цьому судом не встановлено, виконання стороною позивача своїх зобов`язань щодо надання позики, в розмірі 300000,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ця сума заборгованості у розмірі 295000,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 2950,0 грн.

Outcome: partial