Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У грудні 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 вересня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0731550600 та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №000000000007932 від 05 січня 2020 року, що акцептована відповідачем 05 січня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом залишення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому, кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було переведено грошові кошти в розмірі 4000 грн. Підписанням договору позики відповідач, також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №0731550600 від 18 вересня 2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно, в тому числі за договором позики №0731550600 від 18 вересня 2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . В позовній заяві позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 09 листопада 2023 року становить 68 189,82 грн. Однак, як зазначає позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 47 959,93 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3999,98 грн. та заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 43 959,95 грн., а також понесені судові витрати: 2 684,00 грн. судового збору та 13 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 09 лютого 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що відповідачем дійсно отримано кредит згідно заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №000000000007932 від 05.01.2020р., що акцептована Відповідачем 05.01.2020 р. Строк користування кредитом складав 30 днів. Вказує, що Відповідач в повному обсязі здійснила погашення тіла вищевказаного кредиту та відсотків шляхом здійснення декількох онлайн-платежів через веб-сайт ТОВ «Інфінанс», після чого в онлайн-кабінеті була наявна інформація про погашення кредиту. Зокрема, зазначає, що на погашення вказаного кредиту відповідач здійснила два платежі: 11.02.2020 на суму 3370,39 грн. та 15.03.2020 на суму 2637,6 грн. Вказав, що права позивача були порушені починаючи з 06.02.2020 року, а навіть якщо рахувати датою початку перебігу строку позовної давності дату останнього платежу відповідача, то гранична дата для подання позовної заяви спливала 16.03.2023 року. А позов поданий до суду лише 11.12.2023 року тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, встановленого ст.ст. 256, 257 ЦК України. Відповідач також просив суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності позивачем. Посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом в даному випадку припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування. Представник відповідача зазначив, що сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 92,01 грн. та надав розрахунок. Тому, як вважає відповідач, якщо позивач не пропустив строки позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом, то сума яку позивач мав право просити стягнути з відповідача складає 92,01 грн. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог, також подав заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 30 травня 2024 року. 28 травня 2024 року від представника позивача на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли письмові пояснення, в яких позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання, призначене на 30.05.2024 року сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності, вказав що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ст.13ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. При розгляді справи судом встановлено, що 18 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0731550600. Відповідно до п. 1.2. договору надання позики від 18.09.2019 № №0731550600 кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. 05 січня 2020 року на підставі Заявки-Анкети на отримання кредиту, пропозиції надання третього траншу кредиту згідно заявки-анкети №000000000007932 від 05.01.2020 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0731550600 від 18.09.2019 (оферта) та акцепту оферти від 05.01.2020 року, [PERSON] отримано третій транш кредиту грошові кошти в розмірі 4000 грн. Квитанцією за сплату № 46016520 від 05.01.2020 підтверджується перерахування коштів у сумі 4000 грн. на картку. Відповідно до п.1.6 договору надання позики від 18.09.2019 № №0731550600 максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) становить 30 календарних днів; діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті): 20000 гривень; максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості становить 1,75%. Відповідно до п. 3.1.2. договору надання позики від 18.09.2019 № №0731550600 Товариство має право зменшити розмір відсоткової ставки для кожного наступного кредиту (траншу) з урахуванням п. 3.6 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom». Відповідно до Заявки-Анкети на отримання кредиту від 05.01.2020 №000000000007932, пропозиції надання третього траншу кредиту згідно заявки-анкети №000000000007932 від 05.01.2020 (оферта) та акцепту оферти від 05.01.2020 року визначено: розмір кредиту (траншу) 4000 грн.; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; відсоткова ставка за один день користування кредитом: 1,225%. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за договорами позики, в тому числі за договором позики №0731550600 від 18 вересня 2019 року, боржником в якому виступає [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за договорами позики, в тому числі за договором позики №0731550600 від 18 вересня 2019 року боржником в якому виступає [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за договором позики №0731550600 від 18 вересня 2019 року станом на 10 січня 2023 року становить 68\~189,82 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3\~999,98 грн., заборгованість за відсотками 64\~189,84 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже відповідно до вищевказаних договорів до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №0731550600 від 18.09.2019 боржником в якому виступає [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Щодо застосування строків позовної давності, то суд зазначає таке. В заяві про застосування строків позовної давності відповідач вказує, що гранична дата для подання позовної заяви спливала 16.03.2023 року, тоді як позов було подано 11.12.2023 року. В той же час відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції, що діяла станом на дату подання позовної заяви) встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи той факт, що з 24.02.2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX на території України введено воєнний стан, то підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі справа №444/9519/12 суд зазначив наступне: «32. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). 33. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. 34. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 35. З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.» Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором позики №0731550600 від 18.09.2021 року, проценти за користування кредитними коштами наданими в межах третього траншу можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Відповідно до умов договору №0731550600 від 18.09.2021 року сума третього траншу кредиту становила 4000,00 грн, максимальна процентна ставка за один день користування кредитом 1,75%. Строк кредитування 30 днів. Отже, розмір відсотків за користування кредитними коштами за договором складає 2 100,00 грн. (4000*1,75%*30). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, на погашення вказаного кредиту відповідач здійснила два платежі: 11.02.2020 на суму 3370,39 грн. та 15.03.2020 на суму 2637,6 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 92,01 грн. заборгованості за відсотками ((4000 + 2100) (3370,39+2637,6)). Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесло судові витрати, що складаються з 2 684,00 грн., сплаченого судового збору. Позовні вимоги позивача задоволено на 0,19 % (92,01 грн. х 100/47 959,93 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5,10 грн. (2 684,00 грн. х 0,19% / 100) судового збору. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано заявку на надання юридичної допомоги №89 від 04 листопада 2023 року та витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2023 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 13 000,00 грн. Враховуючи складність цієї справи, яка є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: partial