Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач 08 січня 2024 року звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати майно, а саме квартиру загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., вартістю 37\~877 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачем та відповідачем право власності на частини квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31.07.2015 року по 27.09.2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 14.02.2019 року за договором купівлі продажу вони придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яку оформили на відповідача. На сьогодення відповідач не бажає досягати угоди про добровільний поділ майна, придбаного під час шлюбу та заявляє, що зазначене майно є його особистою власністю. 10.03.2024 року представником відповідача адвокатом Смирновим Андрієм Ігоровичем подана заява в якій він просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. В заяві посилається на те, що позивачем не надані докази придбання квартири на спільні кошти, або докази, які підтверджують, що позивач брав участь у придбанні вказаної квартири. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04 квітня 2024 року. В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовної заяви вказуючи, що позивач [PERSON] при купівлі квартири вніс менше половини її вартості, а саме лише 5\~000 доларів США від загальної вартості квартири яка на момент купівлі становила 18\~000 тисяч доларів США . Дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про наявність підстав для поділу житлового порівну між сторонами, з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 31 липня 2015 року, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/2491/21 27.09.2021 року. 12.01.2024 року позивачка уклала новий шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 січня 2024 року. У період перебування у шлюбі відповідачем набуто у власність за договором купівлі продажу від 14 лютого 2019 року квартиру, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного міського нотаріального округу Марченко О.М. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним номером 45526983 від 14.02.2019 року. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Оскільки квартиру набуто під час шлюбу вона є спільною власністю [PERSON] та [PERSON] , докази, щоб спростовували такі висновки суду відсутні. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). На теперішній час між подружжям не існує домовленості щодо розміру часток на квартиру, а суд не вбачає підстав для відходу від принципу рівності часток. Позивачка вказує, що квартиру було придбано за її особисті кошти та чоловік не приймав участі у накопиченні коштів проте будь-яких доказів на підтвердження таких тверджень не надає. Згідно із ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відступу від рівності частин подружжя на спільне майно, тому квартиру сторін варто поділити порівно.

Outcome: approved