Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 17 жовтня 2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №1141. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спори щодо виховання дітей, їх місця проживання та спільного утримання відсутні. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу їх спільні діти будуть проживати разом з матір`ю. Позивач посилається на те, що спільне життя не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленню про сім`ю, на цьому підґрунті між позивачем та відповідачем втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент спільне господарство не ведеться, шлюб набув формальних ознак, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її законним інтересам, які мають істотне значення, проти примирення заперечує категорично. Спір про поділ майна, що є їх спільною власністю відсутній. Позивач просить суд, після розірвання шлюбу, прізвище залишити незмінним. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, а саме шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим зв`язком, у судове засідання не з`явився. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 17.10.2008\~рокуКомунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, 17.10.2008року\~сторони зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №1141\~(а.с.32). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 15.01.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 18.06.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим в позовній заяві позивач зазначає, що понесені неї судові витрати зі сплати судового збору заявлятися не будуть.

Outcome: approved