Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів доходу відповідача на період навчання, посилаючись на те, що вона є студенткою Міжнародного європейського університету, термін закінчення навчання 01.07.2027 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на її утримання під час навчання не надає. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, при цьому суду пояснив, що відповідач має змогу утримувати свою повнолітню доньку, оскільки має дохід, який складає близько 10 тисяч гривень на місяць. Представник відповідача адвокат Борух С.В. позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, провадить господарську діяльність та отримує дохід, який перевищує дохід відповідача. [PERSON] не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання доньки під час навчання, оскільки матеріального утримує свою сім`ю та сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.2005 року (а.с. 9). На даний час [PERSON] є повнолітньою та з 01.09.2023 року навчається на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю 075 «маркетинг» в приватному закладі вищої освіти «Міжнародний європейський університет» навчально-наукового інституту «Європейська школа бізнесу», термін закінчення навчання 01.07.2027 року (копія довідки Міжнародного європейського університету № 0186/23-С від 09.11.2023 року - а.с. 8). Посилаючись на те, що у зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, добровільно її під час навчання не надає, позивачка просить стягнути з нього аліменти. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов?язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв?язку з цим матеріальної допомоги. Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2018 року по справі № 559/379/17-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на те, що вона у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а саме грошових коштів на харчування, одяг та проживання, проте доказів цього суду не надала. Так, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює господарську діяльність із загальним оборотом грошових коштів за 2023 рік 3389167,75 гривень та отримує дохід, який згідно її самостійного визначення становить 6700 гривень на місяць, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік (а.с. 65-68). Таким чином позивачка має таке матеріальне становище, яке дозволяє їй забезпечувати себе харчуванням та необхідним одягом. Щодо витрат на проживання, а саме на оплату оренди квартири, то вони є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами. Додану до матеріалів справи копію договору найма (оренди) нерухомого майна, а саме квартири (а.с. 69-70) суд до уваги не бере, оскільки даний договір укладений між [PERSON] та [PERSON] і не містить жодних даних про те, що дана квартира винаймається для проживання позивачки. Також позивачка не підтвердила належними доказами того, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці у зв`язку з навчанням. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює господарську діяльність та отримує дохід, який за 2023 рік склав 81407,76 гривень, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2023 рік (а.с. 126-128). Також [PERSON] працює учителем в Тетіївському ліцеї № 2, де за 2023 рік йому було нараховано заробітної плати в сумі 71848,92 гривень (копія довідки про доходи відділу освіти Тетіївської міської ради № 57 від 02.04.2024 року - а.с. 114). Таким чином, [PERSON] в загальному має середньомісячний дохід в сумі 12771,39 гривень (81407,76+71848,92)/12 без відрахування податків та зборів. Разом з цим, [PERSON] має ще неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на якого сплачує аліменти, що визнається сторонами, а тому відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність таких умов для стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, як потреба у матеріальній допомозі у зв?язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу - позивачка має самостійний дохід, у відповідача відсутній заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, свого неповнолітнього сина та ще й повнолітню доньку на період навчання, а позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на її утримання під час навчання. З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання під час навчання задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed