Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який в ході розгляду справи було уточнено, в обґрунтування якого зазначила, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 30.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, до заяви долучила копію рішення Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя від 20.03.2024 року про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої, проти стягнення з нього аліментів не заперечував, проте, просить врахувати, що має на утриманні ще одну дитину, до заяви долучив копію свідоцтва про її народження. На підставі ст. ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.07.2017 року, актовий запис № 693, батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення 03.05.2023 року шлюбу з відповідачем отримала прізвище „ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.05.2023 року, виданого Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 70. (а.с. 3-4) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови ОСББ «Патріотична 18», довідкою № 1401823-2023 від 15.06.2023 про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача за даною адресою. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, що не заперечується відповідачем, та наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з\~ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно роз`яснень у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Як встановлено судом, відповідач є особою працездатного віку, отже має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, встановлено, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.09.2018 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на утримання якої з відповідача стягуються аліменти на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2020 року у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дитини та її потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст.\~182,\~183 СК України, враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, а відповідачем не надано доказів суду про надання матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку, приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , проте за наявності у відповідача на утриманні іншої неповнолітньої дитини, вважає за необхідне визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відпвідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із\~ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 27.03.2024 року. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: partial