Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала справа за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2024 року у справі № 331/2225/23 позовну заяву [PERSON] до Державної казначейської служби України, Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, задоволено в повному обсязі, стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 214\~400,00 (двісті чотирнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок. Представником позивача [PERSON] адвокатом Рябчинським Дмитром Андрійовичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу та надано докази на підтвердження цих витрат. 23.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу від представника відповідача Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні заяви про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, у зв`язку із тим, що заявлені витрати у розмірі 8000,00 грн. є не спів мірними зі складністю справи та витраченим часом адвоката на надання професійної правничої допомоги. Відзив на заяву про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача - Державної казначейської служби України, не надходив. Відзив на заяву про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача Запорізької обласної прокуратури, не надходив. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним. Частиною 1 статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьоїстатті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмоюстатті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Судом встановлено, що представником позивача [PERSON] адвокатом Рябчинським Д.А., відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, зроблено заяву щодо подання доказів про розмір понесених витрат на правничу допомогу та протягом п`яти днів після ухвалення рішення, на підтвердження понесених витрат надано: копію договору про надання (правничої) правової допомоги від 03.04.2023; копію акта приймання-передачі від 04.04.2023; копія акта приймання-передачі від 31.05.2023; копію акта приймання-передачі від 21.08.2023; копію акта приймання-передачі від 08.01.2024; копію платіжної інструкції № 3096127772470971; копію платіжної інструкції № 3155277853428970; копію платіжної інструкції № 0.0.3160712208.1; копію платіжної інструкції № 4009752810566808. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати у розмірі 8\~000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, відповідають критерію розумності, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи вищевикладене, з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягнути понесеніним судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved