Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Представник позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501151579, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 50 000,00 грн. на строк 24 місяців з відсотковою ставкою 17,99 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. АТ «Альфа-Банк» виконало умови договору у повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в обумовленому розмірі. В свою чергу, відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість загальний розмір якої станом на 20 грудня 2021 року становить 34 380 грн., з яких: 22\~547 грн. 96 коп. заборгованість по тілу кредиту; 12 851 грн. 04 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501151579 від 10 червня 2019року. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 34380 грн. 50 коп., а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова М. Ю. від 06 лютого 2024 року матеріали справи за позовом овариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за територіальною підсудністю на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» - Євтодьєв А.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Поштові повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Згідно частини третьої статті 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог пункту четвертого частини восьмої статті 128 ЦПК України . Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2019 року між АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому змінило своє найменування на АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] була підписана оферта на укладання угоди про надання кредиту № 501151579, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої позичальнику надається кредит для власних потреб в розмірі 50 000 грн. 00 коп. шляхом переказу коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Дата повернення кредиту 10 червня 2021 року. Для повернення заборгованості за Угодою позичальник запропонував використовувати рахунок № [NUMBER] . Окрім того, позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з наступними умовами: сума кредиту: до 200\~000 грн. 00 коп, процентна ставка фіксована 26,00 % річних, строк дії кредитної карти 3 роки з моменту випуску. Позичальник запропонував банку: встановити обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн.; дату сплати обов`язкового мінімального платежу визначати відповідно до умов Додатку № 4 до Договору; платежі з повернення кредиту здійснювати відповідно до Договору; примірний графік та розрахунок сукупної вартості навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору; щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору. Всі відносини, що не врегульовані цією Угодою, позичальник запропонував врегулювати Договором, який визначає усі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку -\~www.alfabank.com.ua. Позичальник підтвердив, що отримав від АТ «Альфа-Банк» акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501151579, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10 червня 2019 року, про що свідчить його підпис в оферті. З наданого позивачем паспорта споживчого кредиту, підписаного представником АТ «Альфа-Банк» - Кущенко О.А. та [PERSON] , вбачається, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту споживчий кредит, сума/ліміт кредиту 50000,00 грн., спосіб надання кредиту безготівковий, строк кредитування 24 місяців, процента ставка 17,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 32 763 грн. 07 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 82703 грн. 07 коп., реальна річна процента ставка 69,16 % річних. Сторони також погодили графік платежів: до 10 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 3445,97 грн. (загальна кількість платежів 24). З розрахунку заборгованості та Виписки по особовим рахункам з 10 червня 2019 року по 20 грудня 2021 року, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти для погашення кредиту, проте допустив заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який не було спростовано стороною відповідача, станом на 20 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 501151579 від 10 червня 2019 року становить 35 399, 00 грн., а саме: 34380, 50 грн. заборгованість за кредитом, 12 851, 04 грн. заборгованість по відсотках, 11 220,77 грн. заборгованість по комісії. На підставі договору факторингу від 20 грудня 2021 року № 4, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а також витягу з реєстру боржників (Додаток № 1-1) до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 501151579 від 10 червня 2019 року на суму 35 399, 00 грн., з яких: 34380, 50 грн. тіло кредиту, 3 351,04 грн. проценти, 9500, 00 грн. - комісія за кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах \~(у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15 та враховується судом відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України. Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 501151579 від 10 червня 2019 року в сумі 19 931,83 грн., з яких: 34380, 50 грн. заборгованість за кредитом, 12 851, 04 грн. заборгованість по відсотках, з огляду на таке. Так, в Оферті зазначено, що позичальник пропонує Банку під час користування кредитом надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування, а саме: за обслуговування кредиту - 1,90 % від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Згідно графіку платежів відповідачу було встановлено щомісячний платіж за розрахунково-касове обслуговування в сумі 950,00 грн. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини 5 статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 вирішувала питання, чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана, в зв`язку з чим було зроблено висновок, що Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим, було зроблено висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Отже, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З урахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що останньому було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Отже, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме заборгованість по комісії за обслуговуванню кредиту в розмірі 9500,00 грн., не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 25\~899 грн, з яких: 22\~547, 96 грн. заборгованість за кредитом, 3351,04 грн. заборгованість по відсотках. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., ціна позову становила 34\~380,50 грн, позов задоволено на суму 25 899 грн., тобто на 75,33% (25899 х 100 : 34380,50), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2281,00 грн. (25899 : 34380,50 х 3028) судового збору. Що стосується заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 100 грн., суд враховує таке. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-п`ятою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 02 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (замовник), в особі директора Наваренка В.Г., та ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» (виконавець), в особі директора Малого О.О., укладено договір про надання юридичних послуг № 02/10-23, згідно якого виконавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає замовнику послуги захисту прав та інтересів замовника під час розгляду судом будь-якої інстанції справи, у якій замовник є учасником. Додатковим договором № 3 від 25 січня 2024 року до договору № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023 року сторони узгодили, що сума витрат ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 7 100 грн. Відповідно до Акта № 3 приймання-передачі виконаних робіт від 25.01.2024 року, ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» надало, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняло наступні юридичні послуги: надання первинної консультації замовнику у справі, на що витрачено 1 год., вартість 1000 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та ЄСПЛ, на що витрачено 3 год., вартість 3000 грн.; підготовка та подання позовної заяви, на що витрачено 3,1 год, вартість 3100 грн. Всього вартість юридичних послуг 7100 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 62\~ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Закон України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4 зазначеного Закону). Відповідно до статті 13\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. В даному випадку позивач просить стягнути витрати, понесені ним на юридичні послуги, надані ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», однак, суд зауважує, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. Вказана позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), а тому має бути врахована судом. За наведених обставин, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн.

Outcome: partial