Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, просила суд визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що є предметом договору купівлі-продажу від 19 червня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за №718 та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2104722035101, номер запису про право власності 36969646\~ від 19 червня 2020 р. 16:14:33, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52751399 від 19 червня 2020 17:25:00; визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0806 га, кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Кропивницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність № 1562 від 04 травня 2023 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2746100135101, номер запису про право власності 50549153 від 06 червня 2023р. 10:56:41, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67927206 від 08 червня 2023р. 08:49:07, [PERSON] , Департамент надання адміністративних послуг, Кропивницької міської ради, Кіровоградська обл. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 26 липня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, що був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції за актовим записом № 422. На підставі того, що між ними не склались подружні відносини та у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на подружнє життя та виховання дітей, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2023 р. шлюб розірвано. За час шлюбних відносин, за спільні кошти було придбано, на підставі договору купівлі - продажу від 19 червня 2020р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Нікітенко О.В., житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0806 га, кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі рішення Кропивницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність № 1562 від 04 травня 2023 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2746100135101, номер запису про право власності 50549153 від 06 червня 2023 р. 10:56:41, земельну ділянку площею 0,0806 га, кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передано у власність [PERSON] та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67927206 від 08 червня 2023 р. 08:49:07, [PERSON] , Департамент надання адміністративних послуг, Кропивницької міської ради, Кіровоградська обл. (у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці). Окрім того, в період з 2020 року по теперішній час активно будували будинок, проводили ремонтні роботи щоб зробити його придатний для проживання і експлуатації. Вказано, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна були придбані за час перебування у шлюбних відносинах, за спільні кошти та з метою подальшого проживання, тому вони є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, та підлягають поділу відповідно до вимог сімейного та цивільного законодавства. Титульним власником об`єктів нерухомого майна, зазначених вище, придбаних за кошти подружжя є відповідач. У зв`язку з припиненням шлюбних відносин між позивачем та відповідачем та недосягненням взаємної згоди щодо поділу майна подружжя, позивач звернулась до суду з позовною заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя. Ухвалою судді від 28 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивач строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 13 березня 2024 року позовну заяву повторно залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 28 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 30 травня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що він позов визнає повністю. Просив суд врахувати, що він від сплати судового збору звільнений, як особа з інвалідністю ІІ групи (внаслідок війни). Просив справу розглядати за його відсутності. У судове засідання від представника позивача, адвоката Поліщук Ю.Р. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 26 липня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції за актовим записом №422. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2023 року шлюб між ними було розірвано (справа № 404/6575/23). Від шлюбу у сторін народились: [PERSON] , 2015 р.н. та [PERSON] , 2021 р.н. Відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 19 червня 2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Нікітенко О.В., було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0806 га, кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі рішення Кропивницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність №1562 від 04 травня 2023 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2746100135101, номер запису про право власності 50549153 від 06 червня 2023 р. 10:56:41, земельну ділянку площею 0,0806 га, кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передано у власність [PERSON] та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67927206 від 08 червня 2023 р. 08:49:07, [PERSON] , Департамент надання адміністративних послуг, Кропивницької міської ради, Кіровоградська обл. (у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 2, 4, 13 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ч.2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом ч.1 ст.61 цього Кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1) . Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2). Як передбачено у ч.1 ст.69 цього Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). З матеріалів справи судом установлено, що під час шлюбу відповідач набув право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями,\~ який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0806 га,кадастровий номер 3510100000:05:067:0046, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Конструкція норми ст.60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Враховуючи те, що в позовній заяві позивачем зазначено, що спірне нерухоме майно було придбано за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, а відповідачем вказаний факт визнається, то суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не зможуть між собою домовитися в позасудовому порядку. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки спірне нерухоме майно набуте під час шлюбу за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності зареєстровано за відповідачем. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відповідач, як інвалід ІІ групи від сплати судового збору звільнений, тому з нього не підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved