Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Адвокат Качор С.Б. від імені та в інтересах позивачів звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на їхню користь 125\~408,00 грн завданих збитків, 40\~000,00 грн завданої моральної шкоди та 10\~601,92 грн за проведення будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування позову покликається, що з квартири, яка належить відповідачу, відбувся вилив рідини, спричинений розривом батарей, внаслідок проведення заміни радіаторів системи опалення та було пошкоджено квартиру позивачів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 22 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання призначене на 12:30 год 23 травня 2024 року не з`явилися. Позивачі беруть участь у справі через представника адвоката Качора С.Б., який скористався правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення такого, відзив на позовну заяву не подав. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося, згідно з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.2 ст.11 України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 12 лютого 2001 року (записано в реєстрову книгу за № 49833) [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] (після\~одруження [PERSON] ),\~ [PERSON] (після\~одруження [PERSON] ) на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 368395763 від 04 березня 2024 року. Як убачається з матеріалів справи, над квартирою позивачів, поверхом вище,\~розташована квартира відповідача. У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст.1166 ЦК України). Виходячи із приписів ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі справа № 754/16146/17 виклав правову позицію, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 01 грудня 2023 року та 09 грудня 2023 року відбулось залиття квартири позивачів\~з квартири відповідача. Даний факт підтверджується актом, складеним комісією ОСББ «Стрийська 81» від 22 січня 2024 року, відповідно до якого у квартирі позивачів на момент обстеження було виявлено: - кімната розміром 10,7 кв. метра залита водою, по шві на стелі обсипається побілка, одна стіна вздулась, ламінат у всій кімнаті здувся; - кімната розміром 15 кв. метра залита водою, по шві на стелі обсипається побілка, одна стіна вздулась; - кухня розміром 7,1 кв. метра залита водою, по швах на стелі обсипається побілка, дві стіни вздулись, все покрилось жовтими плямами; - коридор розміром 10,4 кв. метра залитий водою, по швах на стелі обсипається побілка, на стінах відклеїлись обої; - туалет розміром 0,4 кв. метра залитий водою, по швах на стелі обсипається побілка; - балкони розміром 2,8 кв. метрів кожний, залитий водою, по швах на стелі обсипається побілка, стіни вздулись і почорніли. Причиною залиття є розрив батареї на 11 поверсі в квартирі [ADDRESS] , власником якої е [PERSON] , і де було проведено заміну радіаторів системи опалення. Перший розрив батареї відбувся 01.12.2023 року в кімнаті квартири [ADDRESS] , другий розрив батареї відбувся 09.12.2023 року в кухні квартира [ADDRESS] , У двох випадках викликалась аварійна бригада Львівського комунального ремонтно аварійного підприємства, для усунення розриву. Наведений акт складено комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сусіди сторін) та затверджений головою ОСББ «Стрийська,81».\~Згідно з\~вимогами Правил\~утримання жилих\~будинків та\~прибудинкових території,\~затверджених наказом\~Держжитлокомунгоспу України\~від 17\~травня 2005\~року за\~№ 76,\~-\~у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Акт залиття відповідає Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, який не містить вимоги щодо обов`язкової присутності при його складенні зацікавлених осіб від потерпілої сторони та збоку винної особи, відсутні норми щодо імперативного часу складення акта саме в день події. Висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 514-Е, складеного 26 лютого 2024 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи встановлено, що причиною таких пошкоджень є вилив рідини спричинений розривом батарей, внаслідок проведення заміни радіаторів системи опалення, в квартирі [ADDRESS] , що на 11-му поверсі цього ж будинку. Вартість відновлювального ремонту в квартирі [ADDRESS] складатиме - 125 408,00 гривень. У ч.6 ст.106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Оцінивши згаданий висновок експерта, суд установив, що такий складений за зверненням сторони позивача, відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, у ньому зазначено про підготовку для подання до суду із вказанням обізнаності експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З урахуванням того, що позивачами доведено факт заподіяння їм шкоди залиттям квартири внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язків по утриманню квартири, розмір заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про підставність вимог щодо стягнення з відповідачів заявленої майнової шкоди. Вимоги про відшкодування 40 000 грн моральної шкоди на користь позивачів підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно із частиною 1\~статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень статей\~22,\~23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2019 року у справі 703/3912/16. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту статей\~12,\~81 ЦПК України. Позивач обґрунтовує моральну шкоду тяжкістю та тривалістю моральних страждань, переживаннями, підвищеною нервовістю, спричинених пошкодженням належного їм житла, що потягнуло зміну його життя та необхідності вживати додаткові заходи для відновлення порушених прав. З огляду на наведене та враховуючи наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і засади розумності та справедливості, суд дійшов висновку про завищення заявленого розміру моральної шкоди, та така підлягає зменшенню до 10 000 гривень. Позивачі як власники квартири по справі є належними, адже у ст.386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідач, будучи власником квартири, є належним, у порядку ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власникові. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд акцентує увагу, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому справа вирішується за наявними матеріалами. Водночас неподання відзиву відповідачем не звільняє позивачів від тягару доказування. Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом\~(постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13, від 23 листопада 2022 року у справі № 208/6630/19). Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення майнової шкоди та частковому задоволенню позову в частині стягнення моральної шкоди. Судові витрати. Приписами ч.2 ст.4, ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Виходячи із розміру заявлених позовних вимог майнового характеру, позивачам слід було сплатити 1\~654,08 грн (по 413,52 грн). Натомість позивачами було сплачено судовий збір окремими платіжними документами по 1\~211,20 грн кожен. Таким чином, кожним позивачем було переплачено судовий збір на 797,68 грн, що не позбавляє їх можливість повернути такий, за відповідним клопотанням позивача, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», У відповідності\~до ч.ч.1,\~3\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. За умовами ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже на відповідача слід покласти сплачені позивачами при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 1 354,08 грн (по 338,52 грн кожному з позивачів) судового збору та витрати за проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 8\~679,05 грн, пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved