Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 21.10.2017 року по 22.10.2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль марки SUZUKI, модель SX-4, 2008 року випуску, VIN код (номер шасі) - [NUMBER] , орієнтовною вартістю 300000 грн., зареєстрований за відповідачкою, а також нежитлове приміщення (приміщення комори) № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,3 кв.м, орієнтовною вартістю 84000 грн., зареєстроване за позивачем. Після розірвання шлюбу майно залишилось неподіленим. Згоди щодо його розподілу вони не дійшли, оскільки відповідачка постійно проживає в Європі, повертатись до України не планує, будь-який зв`язок з нею на даний час він не підтримує. При цьому, він змушений утримувати нежитлове приміщення та щомісячно сплачувати платіж за обслуговування. Через скрутний матеріальний стан він має намір продати це приміщення, однак не може це зробити за відсутності згоди колишньої дружини. Посилаючись на вказані обставини позивач в порядку поділу спільного сумісного майна просив вділити йому у власність нежитлове приміщення (приміщення комори) [ADDRESS] , загальною площею 4,3 кв.м та у власність відповідачки - автомобіль марки SUZUKI, модель SX-4, 2008 року випуску, VIN код (номер шасі) - [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 13.05.2024 оку було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги. Згідно пояснень позивача відповідача на теперішній час проживає за кордоном, зазначивши також, що фактичне місце її перебування та діючі засоби зв`язку йому не відомі. Виклик відповідачки судом здійснювався шляхом направлення останній повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем її реєстрації згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. В призначені судові засідання відповідачка не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. В зв`язку з цим, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, а також враховуючи думку представника позивача та положення ч.3 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідачки в заочному порядку, за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2017 року по 22.10.2021 року, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та розірвання шлюбу серії [NUMBER] , долученими позивачем до заяви. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що 24.03.2018року за відповідачкою [PERSON] було зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки SUZUKI, модель SX-4, 2008 року випуску, VIN код (номер шасі) - [NUMBER] . Середня ринкова\~вартість автомобіля\~аналогічної марки,\~технічних параметрів\~та року\~випуску,\~згідно роздруківки\~з сайту\~AUTO.RIA,\~коливається в\~діапазоні від\~289125\~грн.\~до 385500\~грн. Також з матеріалів справи вбачається, що 06.10.2020 року між позивачем та ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «АУРУМ» було укладено інвестиційний договір №К-15/3, відповідно до умов якого та укладеного в подальшому між останніми договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 04.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. за реєстровим №1358, позивач набув у власність нежитлове приміщення (приміщення комори) [ADDRESS] , загальною площею 4,3 кв.м. Вартість продажу приміщення згідно договору склала 84000 грн. Відповідно до п.4.2 договору вбачається, що останній було укладено та підписано позивачем за нотаріально посвідченої згодою його дружини відповідачки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначене вище нежитлове приміщення 04.08.2021 року було зареєстровано за позивачем. Статтею 60 СК України встановлено, що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.ч.1,3 ст.61 СК України об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Частиною 1 ст.66 СК України передбачено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України. Статтею 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Наведені норми СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як встановлено судом та вбачається з наданих позивачем письмових доказів, нежитлове приміщення та транспортний засіб було придбано сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Будь-яких обставин, передбачених ст.57 СК України, щодо належності цього майна одній із сторін на праві особистої приватної власності, під час розгляду справи не встановлено. Як зазначив позивач та не спростовано відповідачкою, після розірвання шлюбу автомобіль марки SUZUKI, модель SX-4, 2008 року випуску, VIN код (номер шасі) - [NUMBER] , фактично залишився в користуванні відповідачки, а нежитлове приміщення (приміщення комори) № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] , в користуванні позивача. Відповідачка проживає за кордоном та витрати на оплату послуг з утримання вказаного нежитлового приміщення несе особисто позивач, що підтверджується долученими позивачем до позову квитанціями про оплату внесків на утримання та обслуговування будинку. Також суд враховує, що відповідно до наведених вище положень ст.ст.70,71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільне майно ділиться між подружжям в натурі, а неподільні речі присуджуються одному із подружжям, зі сплатою компенсації іншому. З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що після розірвання шлюбу нежитлове приміщення залишилось у фактичному користуванні позивача, а автомобіль у фактичному користуванні відповідачки; а також, що вартість транспортного засобу є значно вищою за вартість нежитлового приміщення, проте, заявляючи вимогу про виділення йому у власність нежитлового приміщення та у власність відповідачки автомобіля, позивач не заявляв вимог про стягнення на його користь грошової компенсації, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість їх задоволення та поділу спільного сумісного майна сторін у визначений позивачем спосіб. В зв`язку з цим, слід виділити в особисту приватну власність [PERSON] нежитлове приміщення (приміщення комори) [ADDRESS] , загальною площею 4,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2363665412101) та в особисту приватну власність [PERSON] транспортний засіб автомобіль марки SUZUKI, модель SX-4, 2008 року випуску, VIN код (номер шасі) - [NUMBER] . Враховуючи, що в своєму позові та під час подальшого розгляду справи позивач не заявляв вимог про стягнення понесених ним по справі судових витрат, понесені останніми по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на останнього. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved