Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

02.05.2024 року надійшла зазначена позовна заява. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач [PERSON] є її матір`ю. Вона проживає разом з батьком [PERSON] . Батьки у шлюбі не перебувають, разом не проживають. Мати не займається її вихованням, рідко спілкується з нею та не утримує її. Вихованням займається батько. Рішенням Селидівського міського суду від 28 грудня 2022 року визначено її місце проживання разом з батьком. Враховуючи ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно неї, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неї - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь батька [PERSON] , [INFO] ,аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.05.2024 року і досягнення дочкою повноліття; сплату судових витрат покласти на відповідача. Відповідачка відзиву на позов не надала. Заяви та клопотання сторін. Позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності та ухвалити рішення, позов підтримує. Третя особа - представник Органу опіки та піклування Селидівської міської ради надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, врахувавши висновок Органу опіки та піклування Селидівської міської ради. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.05.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2024 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по справі. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 червня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2022 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно характеристики, наданої Петрівським НВК, Софія з 2016 року проживає з батьком. Мати не приймає участі у вихованні дівчинки. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки, він цікавиться навчанням, відвідує батьківські збори. Згідно побутової характеристики [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивного боку, самостійно виховує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , так як мати ухиляється від обов`язків виконання дитини. Згідно акту про проживання від 24 квітня 2024 року начальником відділу із взаємодії з населенням міської ради [PERSON] в присутності свідків проведена перевірка житлових умов власника квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в результаті якої встановлено, що у зазначеній квартирі проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зі слів сусідів [PERSON] показав себе з позитивного боку. Самостійно виховує доньку, так як мати ухиляється від обов`язків виховання дитини. З сусідами підтримує доброзичливі стосунки. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої від 04.06.2024 року Орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням наведеного, суд враховуючи висновок Органу опіки та піклування Селидівської міської ради, дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки неповнолітня [PERSON] сама звернулась до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав, відповідачка позовні вимоги визнала, надала згоду на позбавлення її батьківських прав щодо дочки. Вихованням неповнолітньої дитини займається батько, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При ухваленні рішення суд зауважує, що позбавлення відповідача батьківських прав не тільки виконує каральну функцію, але і служить меті захисту прав і інтересів дитини, усунення небезпеки для її життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання її дитини, оскільки вона не надає матеріальної допомоги на її утримання, відповідно до ст. 180 СК України. Оскільки позивачка звернулася до суду із позовом 02.05.2024 року, то аліменти слід стягувати з цієї дати. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнена, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн. та за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн., що в загальній сумі складає 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved