Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та стягнення з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з часу звернення до суду і досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , видане Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.08.2009, батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану від 20.08.2009, відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини [PERSON] , зареєстрована та проживає адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження голови Франківської районної адміністрації від 28.01.2021, №16 «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від її матері [PERSON] та влаштування дитини в Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради», малолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері та влаштовано у Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. 05.02.2021 Франківська районна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.04.2022, справа №465/806/21, малолітню [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , від 15.10.2022, дитина навчається у ліцеї «Просвіта» з 28.01.2021. Матір, [PERSON] , підтримує зв`язок з донькою лише у телефонному режимі, не провідує, не проявляє турботи про неї. Відповідно до інформації директора ліцею «Просвіта» від 05.05.2023 №16 06/49, у центрі підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» ЛМР [PERSON] перебувала з 28.01.2021 до 20.04.2023. У 2021 році матір відвідувала дитину 14 разів, впродовж 2022-2023 року 4 рази. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.04.2023 №380 створено прийомну сім`ю в особі [PERSON] та [PERSON] та влаштовано у дану прийомну сім`ю [PERSON] , [INFO] . Питання про доцільність позбавлення батьківських прав розглядалось в засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради 15.05.2023, протокол №11. Матір, [PERSON] , на засідання комісії не з`явилась, хоч належним чином була повідомлена про час та місце проведення засідання. Враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] покладених на неї чинним законодавством України з метою захисту прав та інтересів дитини, Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 08.06.2023 року за №260001-вих-69514 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Не зважаючи на постійну роботу, яка проводилась відділом «Служба у справа дітей» Франківського району та відділу соціальної роботи Франківського району з матір`ю щодо приведення умов проживання до належного стану, офіційно працевлаштування, налагодження родинного зв`язку з донькою, матір не проявляла бажання щодо повернення дитини на виховання та з часу відібрання малолітньої [PERSON] від матері у Франківську районну адміністрацію [PERSON] із заявою про повернення дитини на виховання не зверталась. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 12.07.2023 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.12.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачка на судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що малолітня [PERSON] проживала тривалий період часу з бабцею. В самому помешканні не було опалення, коли працівники проводилась відділу «Служба у справа дітей» Франківського району та відділу соціальної роботи Франківського району приходили в приміщення, то у приміщенні було холодно, благодійники привели житло в нормальний стан. Коли бабуся померла, то мати відмовилась від процедури поховання. Із матір`ю проводили бесіди щодо належного виховання дитини, у зв`язку з відсутністю позитивного результату, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.04.2022, малолітню [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Після чого дитина була передана на виховання в ліцей «Просвіта» в якому перебувала з 28.01.2021 року до 20.04.2023 року, згодом дитину влаштовано в прийомну сім`ю. Матір підтримує зв`язок з донькою лише у телефонному режимі, не провідує, не проявляє турботи про неї. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона разом із чоловіком та трьома власними дітьми проживає за адресою [ADDRESS] . Вони разом із чоловіком приватні підприємці та спроможні забезпечити сім`ю. [PERSON] в них проживає з 18.03.2023 року по теперішній час, дитину вони люблять та здійснюють опіку на нею. Дитина останнім часом не говорить про матір, відносин з матір`ю не підтримує. Просила позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] живе з ними протягом року, з його рідними дітьми дружить. Крім того додав, що дитина контакт з матір`ю підтримує лише в телефонному режимі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на теперішній час проживає з прийомними батьками по [ADDRESS] та має окрему кімнату, до цього проживала спочатку з бабусею, а згодом два роки перебувала в інтернаті ліцей «Просвіта». В прийомній сім`ї кращі умови проживання, до неї є постійна увага, з іншими дітьми дружить та добре харчується. Прийомні батьки не забороняли бачитись із матір`ю, проте матір до неї не дзвонила. За цей період з матір`ю бачилась один раз з власної ініціативи. При спілкуванні з матір`ю сказала, що їй краще буде в прийомній сім`ї та рада, що дочка попала в хороші руки. Крім того [PERSON] пояснила, що матір спочатку працювала прибиральницею, а згодом її звільнили. До рідної матері повертатись не бажає. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.08.2009, батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю дитини є [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих 69514 від 08 червня 2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити[PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, на засідання комісії не прибула та не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, зв`язок з донькою підтримує лише у телефонному режимі, не проявляє турботи про неї. Відомості про батька в актовому записі записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та вихованням дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що, вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 0907/2-5553/2011(провадження № 61-12312св21), у якій суд касаційної інстанції погодився з висновками місцевого та апеляційного суду в частині задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач не бере участі у вихованні малолітнього сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання сина, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про нехтування покладеними на нього обов`язками з виховання та утримання дитини, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідає рішенню ЄСПЛ «Ілля Ляпін проти росії». У постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 459/3411/18, у якій зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що полягає у відсутності спілкування з донькою, участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує їй необхідних умов для життя. Дитина на даний час проживає у прийомній сім`ї, в якій треті особи - [PERSON] , [PERSON] забезпечують дитину всім необхідним. Суд також бере до уваги пояснення третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , пояснення самої дитини [PERSON] , яка підтвердила, що рідна мати (відповідачка у справі) не провідує її, не піклується про неї, у розмові сказала, що їй буде краще у прийомній сім"ї, у прийомній сім`ї для неї створено хороші умови. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що [PERSON] змінить своє рішення. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, дитиною не займається, не піклується про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком. А тому суд вважає, що позов є підставний, у зв`язку з чим [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідачки на користь прийомних батьків малолітньої - [PERSON] , [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, судовий збір слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40грн.

Outcome: approved