Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 квітня 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №96328901000, який було підписано електронним цифровим підписом позичальника. 25.04.2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 236, відповідно до якого первісний кредитор АТ «УКРСИББАНК» передало ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №236 від 25 квітня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42\~559.40 грн., з яких: 23\~551.20 грн. заборгованість за основним боргом; 0 грн. заборгованість за відсотками; 19\~008.20 грн заборгованість за комісіями. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні на рахунок попереднього кредитора АТ «УКРСИББАНК». У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 96328901000 від 27.04.2020 року в розмірі 42\~559.40 грн., з яких: 23\~551.20 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 0.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 19\~008.20 грн. - заборгованість за комісіями та судові витрати. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40). Відповідач [PERSON] 12.12.2023 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що доказів фактичного перерахування коштів за договором позики №96328901000 від 27.04.2020 року укладеним з АТ «УКРСИББАНК» не надано та факт видачі кредиту не доведено; факт укладання Договору позики не доведено; Договір в електронній формі не укладався; заперечує проти паперових копій електронних доказів оскільки відсутні їх підписані обома сторонами оригінали у дату укладення; жодного доказу підписання договорів навіть одноразовим ідентифікатором немає; недоведено перерахунку коштів за вказаним договором; у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.42-57). Представник позивача Дергунова А., яка діє на підставі за довіреності, подала 19.12.2023 до суду відповідь на відзив, де зазначила, що відзив відповідача безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказала, що відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Щодо перерахування коштів відповідачу та первинних документів бухгалтерського обліку, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, оскільки не є первісним кредитором. Щодо процентів нарахування за кредитним договором, позивач просив стягнути суд із відповідача заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Підписуючи Договір позичальник погодився із викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК». Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.66-73). У судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив представник позивача Дергунова А. просила суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 66-73). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Трайдук А.С. у судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі (а.с. 125). Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, позивачем надано суду копію Договору про надання споживчого кредиту №96328901000 від 27.04.2020 року /далі Договір/, сторонами якого є - ТОВ "УКРСИББАНК" та відповідач [PERSON] /Позичальник/ (а.с.4). У пунктах 3.1, 3.2, 3.3 Договору зазначено, що сума кредиту за Договором становить 41\~350 грн., надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору; кредит надається у сумі 41\~350 грн. на погашення суми заборгованості Позичальника за кредитом шляхом перерахування на транзитний рахунок Банку. У п. 1.1., п. 1.2. кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору відповідач погодився з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 року (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Правила після підписання сторонами Договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі та в Правилах. Підписи сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього Договору Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього Договору. Згідно з п. 2.1., 3.5., 3.6, 3.7., 3.8, 3.9, 4.4. кредитного договору, позчальник зобов`язувався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил; повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25.04.2024 року. Розмір ануїтетного платежу становить 1854 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа кожного місяця. Процента ставка за Договором встановлена в розмірі 0,00001 % річних; за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлено процентну ставку в розмірі 7.00001 %.; Договір укладений в 2 (двох) примірниках в електронному вигляді за допомогою системи UKRSIB online, накладення електронного підпису позичальника на цей Договір є письмовим підтвердженням отримання ним оригіналу свого примірника Договору (а.с.4). У Додатку №1 до Договору №96328901000 від 27.04.2020 року передбачено розміри, порядок сплати та умови нарахування комісій, зокрема: щомісячна комісія за управління кредитом 2,4% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу); комісія за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні (встановленні) і використанні кредиту (разова) 0% річних від суми кредиту наданого на споживчі цілі сплачується позичальником за рахунок власних коштів, а у разі якщо комісія фінансується за рахунок кредитних коштів включається до суми щомісячного платежу; комісія за управлінням кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника розраховується як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів, але не більше 10 грн. утримується банком у випадку переплати позичальником останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів; комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу 500 грн. сплачується при простроченні чергових платежів, банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті банку; комісія за розрахунково-касове обслуговування згідно тарифів (а.с.5-6). Також до Договору долучено паспорт споживчого кредиту інформаційний лист, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.6 зворот 7). 25.04.2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 236, відповідно до якого первісний кредитор АТ «УКРСИББАНК» передало ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників, яка наведена в Додатку №1 до Договору (а.с.12 -13). Відповідно до п. п. 4.1 даного договору право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта до Фактора виникає з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Права вимоги (Додаток №2). Згідно Акту приймання-передачі права вимоги за договором факторингу №236 від 25.04.2023 року Клієнт відступив Фактору права вимоги, а Фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених Договором та Реєстром Боржників від 25.04.2023 до Договору факторингу №236 від 25.04.2023 у кількості 869 (а.с.14). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №236 від 25 квітня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42\~559.40 грн., з яких: 23\~551.20 грн. заборгованість за основним боргом; 19\~008.20 грн заборгованість за комісіями; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.15). За змістом розрахунку заборгованості за кредитним договором №96328901000 від 27.04.2020 року за період з 25.04.2023 року по 31.10.2023 року, вбачається, що відповідач станом на 31.10.2023 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 42\~559.40\~грн.\~з\~яких:\~23\~551.20\~грн.\~сума\~заборгованості\~за основною\~сумою\~боргу\~та 19008.20\~грн.\~сума заборгованості\~за\~комісіями (а.с. 11). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Особливості укладення електронних договорів визначені ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» / у редакції на момент укладення договору/ зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України). За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано копію договору про надання споживчого кредиту №96328901000 від 27.04.2020 року, Додаток №1 до Договору №96328901000 від 27.04.2020 року, паспорт споживчого кредиту, витяг з системи банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи- клієнта АТ «УКРСИББАНК», розрахунок заборгованості за кредитним договором № 96328901000 від 27.04.2020 року, договір факторингу №236 від 25.04.2023 року, акт приймання-передачі Права вимоги від 25.04.2023 року, витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №236 від 25 квітня 2023 року. При цьому, стороною позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання [PERSON] отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про надання кредиту відповідачу згідно умов договору. Також Договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№9632890100\~від 27.04.2020\~року не\~містить підпису\~відповідача.\~Зазначений договір не підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим не підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не вважається укладеним. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно із ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Позивачем надано суду витяг з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ «УКРСИББАНК», яким позивач засвідчує факт автентифікації особи підписувача Договору про надання споживчого кредиту в електронній формі та підтвердження наявності логічного зв`язку між електронним підписом та Кредитним договором у електронній формі (а.с.8). Однак, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом [PERSON] підписано Договір про надання споживчого кредиту №9632890100 від 27.04.2020, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Вищевказаний витяг з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ «УКРСИББАНК» не може бути належним доказом на підтвердження факту підписання кредитного договору відповідачем. Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено факту укладення між сторонами Договору про надання споживчого кредиту №9632890100 від 27.04.2020 року, який є підставою позову, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах Договору про надання споживчого кредиту №9632890100 від 27.04.2020 року, в той час як позивачем не доведено факту укладення кредитного договору саме [PERSON] та факт перерахування кредитних коштів згідно договору. Крім того, у відповіді на відзив позивачем зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з Первісним кредитором договором, оскільки не є первісним кредитором, а документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства (а.с.66-73). Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтував свої вимоги, надав докази на підтвердження позовних вимог, разом з тим не зазначив про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про витребування таких доказів. Суд зауважує, що стороною позивача не надано до суду належних, достатніх та достовірних доказів укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеному в договорі розмірі та на умовах, передбачених у ньому. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №755/18920/18. Що стосується розрахунку заборгованості, то сам по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником розрахунок не є підтвердженням наявності заборгованості. Такий розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такий розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за кредитним договором у загальному розмірі 42\~559.40 грн., а саме: заборгованості за основним боргом 23\~551.20 грн.; заборгованості за комісіями 19.008.20 грн., є необґрунтованим, недоведеним, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed