Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16 липня 2007 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 68. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На день звернення до суду шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, подружжя проживає окремо, оскільки [PERSON] від червня 2023 року перебуває за межами України, від батьківських обов`язків ухиляється, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . Всі питання щодо їх виховання, навчання, лікування, дозвілля вирішуються матір`ю особисто. Позивач ствердила,що [PERSON] є здоровою та працездатною особою та, як їй відомо, працює водієм міжнародних перевезень на території Європи. У зв`язку з вище наведеним,позивач просила стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подачі заяви та до досягнення ними повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 24). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.04.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 30.05.2024 року. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/824/24 відповідача [PERSON] (а.с. 22). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії дублікату свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 68 (а.с.11). Згідно з копією айді картки, копією витягу з реєстру Яблунівської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] ,, зареєстрована в с. Уторопи Косівського району (а.с.12-13). Відповідно до копій свідоцтв про народження Серії [NUMBER] , Серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.14-15). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , входять [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Відповідно до інформації, наданої Яблунівською селищною радою, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але подружніх відносин не підтримують з червня 2023 року, оскільки відповідач перебуває за кордоном. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей - дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідач, як батько дітей, зобов`язаний їх утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у визначеній позивачкою частці від свого заробітку (доходу). Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають діти. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подачі заяви та до досягнення ними повноліття. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 09 квітня 2024 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211 грн. 20 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved