Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного проживання з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1900 грн щомісячно по 950 грн на кожну дитину. Відповідач надає недостатньо коштів на у тримання дітей і має можливість надавати дітям матеріальне утримання в більшому розмірі, ані ж визначені аліменти за рішенням суду, до цього є ці 1900 грн через інфляцію дуже знецінились. У зв`язку із чим вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття сина [PERSON] , тобто, до [INFO] , а з 21.04.2031 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням сином [PERSON] повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач в судові засідання 21.05.2024 та 11.06.2024 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації. Судові повістки повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] вважається належно повідомленим про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву суду не надав. \~ \~ \~ \~11.06.2024 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 8). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , по 950 грн на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочати з 13.10.2017 і проводити щомісячно до повноліття дітей (а.с.9-10). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2024 року 3196 гривні. Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1598 грн. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за №6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно позовних вимог позивач просила суд змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми на стягнення у частці від заробітку (доходу) батька дитини. При цьому право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 383/160/17-ц та від 15 квітня 2020 року у справі № 583/5413/18 (провадження № 61-13942св19). Зі змісту вказаних норм права вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) встановлюється рішенням суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів і спосіб їх стягнення може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом, та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.06.2014 року). Вибір способу стягнення аліментів відповідно до Сімейного кодексу України покладається на позивача, а відсутність інформації про офіційне працевлаштування відповідача не суперечить призначенню аліментів у частці від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки закон не пов`язує вибір способу стягнення аліментів з наявністю чи відсутністю у відповідача офіційного місця праці. При вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів суд враховує, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини і мінімальний розмір аліментів. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача. Згідно ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, суд вважає необхідним визначити єдину частку від заробітку відповідача в розмірі 1/3 частки, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття без визначення частки від заробітку відповідача, яка буде стягуватися після досягнення найстаршою дитиною повноліття з огляду на положення ст. 183 СК України. Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial