Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 12 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та відповідачем укладено Кредитний договір № 3079323 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. За умовами договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 000 грн., шляхом нарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зі строком кредитування 22 дні, зі сплатою 1, 70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Враховуючи невиконання\~ [PERSON] \~своїх боргових\~зобов`язань,05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3079323 від 12.01.2021. Заборгованість [PERSON] згідно Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу становить 14 304 грн., та складається з: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 496 грн. сума простроченої заборгованості, 8 808 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. З огляду на викладене, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 66\~256 грн., що складається з: 14\~304 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 51\~952 грн. сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023. Крім того, ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» просило стягнути з [PERSON] на свою користь збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 по 08.09.2023 у розмірі 4\~877,24 грн.; три проценти річних у розмірі 888,81 грн. за період з 05.08.2021 по 08.09.2023; суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3\~000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року вирішено подальший розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час повідомлена належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 12 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] укладено договір № 3079323 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 12-17). Згідно п.п. 2.1 договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених договором. У п. 4.1 договору сторони погодили умови встановлення зниженої процентної ставки у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п.п. 3.1 договору, кредит надається строком на 22 дні, до 03 лютого 2021 року від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця (п.п. 3.3 договору). Згідно інформаційної довідки № 402/08, виданої ТОВ «Платежі Онлайн», 12 січня 2021 року на номер картки: [NUMBER] перерахована сума кредиту за договором № 3079323 у розмірі 4 000 грн., номер транзакції: 31044-66549-37753 (а.с. 18). Відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, встановлено наступні періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом: дата надання позики 12.01.2021; сума позики 4000 грн.; процентна ставка 1,7 %; сума нарахованих процентів 1\~496 грн.; тобто разом до сплати 5\~496 грн. (а.с. 17). З матеріалів\~справи вбачається,\~що 05\~серпня 2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«Арагон» та\~ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ»\~укладено договір\~про надання\~фінансових послуг\~факторингу №\~05/08.2021,\~згідно якого\~у порядку\~та на\~умовах,\~визначених цим\~договором,\~ТОВ «ФК\~«Арагон» передає ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», а позивач приймає і зобов`язується оплатити усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору й визначені в Додатку № 1 до даного договору (а.с. 33-36). Згідно Реєстру Боржників права вимоги до яких відступаються, на користь позивача відступлене право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , сума заборгованості якої загалом становить 14 304 грн., що складається з: 4 000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 1 496 грн. сума простроченої заборгованості, 8 808 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам (а.с. 37-58). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК «ВВС-ФАКТОРИНГ», видно, що відповідач [PERSON] порушила умови договірних зобов`язань й станом на 08.09.2023 має заборгованість у розмірі 66 256 грн., з яких: 14\~304 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 51\~952 грн. сума нарахованих відсотків (а.с. 61). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір № 3079323 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 12 січня 2021 року прирівнюються до укладеного у письмовій формі. У ч. 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з копії договору № 3079323 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 12 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] отримала кредит в розмірі 4 000 грн 00 коп., строком на 22 дні, тобто до 03 лютого 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує відсотки, визначені договором. Згідно Графіку платежів до вищевказаного кредитного договору, встановлено наступні періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом: сума позики 4000 грн.; процентна ставка 1,7 %; сума нарахованих процентів 1\~496 грн.; тобто разом 5\~496 грн. Однак, відповідач [PERSON] у визначений строк борг не повернула, чим допустила порушення умов договірних зобов`язань. У позовній заяві ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» просило, зокрема, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 66 256 грн., яка складається: 14\~304 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 51\~952 грн. сума нарахованих відсотків. Як вбачається із реєстру боржників до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05 серпня 2021 року, станом на момент переходу права вимоги до позивача, розмір тіла кредиту становив 4 000 грн., сума простроченої заборгованості у розмірі 1 496 грн., а також сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам - 8 808 грн. Невідомо, з яких підстав та за який період, нараховано суму простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 8 808 грн., оскільки позивачем не наданий відповідний розрахунок заборгованості. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою з [PERSON] поза визначеними строками договору суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Крім того, суд звертає увагу, що заявлена ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» сума нарахованих відсотків у розмірі 51\~952 грн. є неспівмірною до суми позики у сумі 4\~000 грн. та перевищують її розмір більш ніж у десять разів. Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору встановлено до 03 лютого 2021 року, а відтак проценти з 04 лютого 2021 року нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення із відповідача заборгованості за договором № 3079323 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 12 січня 2021 року у розмірі загальної вартості кредиту 5\~496 грн., яка складається із: 4 000 грн. заборгованості за сумою позики та 1 496 грн. заборгованості за процентами. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то суд дійшов наступного висновку. У ч. 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Посилаючись на вищевикладені положення ст. 625 ЦК України, ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» просило стягнути з відповідача збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 по 08.09.2023 у розмірі 4 877,24 грн., а також три проценти річних у розмірі 888,81 грн. за період з 05.08.2021 по 08.09.2023. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 79 ЦПК України). У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» не додано до позову належного розрахунку, на підтвердження нарахованих трьох відсотків річних у розмірі 888,81 грн. та інфляційних втрат на суму 4 877,24 грн., тому дані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення із [PERSON] суми заборгованості за договором № 3079323 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 12 січня 2021 року у розмірі 5 496 грн. Щодо судових витрат З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1722 від 21 вересня 2023 року (а.с. 60). Крім того, позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське бюро «Тараса Онищенка» на підставі договору № 2023/09/18 про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року (а.с. 27-31). Відповідно до платіжної інструкції № 1670 від 21 вересня 2023 року позивачем сплачено АБ «Тараса Онищенка» 3\~000 грн. на оплату послуг за вищевказаним договором (а.с. 32) . У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 172 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 240 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial