Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний Супермаркет», в особі представника адвоката Крушенівського Р.О., 31.01.2024 звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за договором позики № 1633586 від 04.12.2017 у розмірі 282 603,27 грн, а також судових витрат. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. Справа надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 10.04.2024. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 04.12.2017\~між товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансово-кредитний\~супермаркет» та\~ [PERSON] в\~електронній формі\~був укладений\~договір позики\~№ 1633586,\~за яким позикодавець надав позичальнику позику в сумі 5 000,00 грн на умовах повернення, строковості, платності із сплатою процентів за користування позикою 0,01 % річних від суми позики (п. 2.2.4 договору позики) строком до 23.12.2017 на 20 днів та зі сплатою комісії (пп. 4 п. 4.2.2 договору позики). 04.12.2017 грошові кошти (позика) в розмірі 5 000,00 грн були перераховані на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей». Внаслідок невиконання відповідачем умов договору станом на 01.01.2024 утворилася заборгованість в розмірі 282 603,27 грн, з яких: 5\~000,00 грн ? заборгованість за позикою; 193554,18 грн ? заборгованість по комісії; 66 094,23 грн ? інфляційні втрати; 17 954,87 грн ? 3% річних. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.04.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 23.04.2024, що підтверджено рекомендованим повідомленням в матеріалах справи. Відповідачем не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, в зв`язку з чим справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 04.12.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір позики № 1633586 (продукт «Он-лайн кредитування»), за яким позикодавець надав позичальнику позику в сумі 5 000,00 грн на умовах повернення, строковості, платності із сплатою процентів за користування позикою 0,01 % річних від суми позики строком до 23.12.2017 на 20 днів та зі сплатою комісії. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що у будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за його умовами. Графік розрахунків (додаток № 1) є невід`ємною частиною договору позики та відповідно до якого сума позики складає 5\~000,00 грн, нарахований процент ? 1 754,43 грн, до сплати разом 6 754,43 грн. Термін платежу ? 20 днів. Щомісячна комісія 50 % від суми позики (у процентному виразі) або 1\~754,40 грн (у грошовому виразі). Згідно повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за вих. № 4550-ВП від 03.03.2021, відповідно до договору від 08.12.2016 № ВП-081216-2 було здійснено за дорученням ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» наступний успішний переказ коштів на картку клієнта: 04.12.2017 на суму 5\~000,00 грн, власник картки ? [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації 729337, із зазначенням номера транзакції в системі WayForPay. Отже, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням договору позики на умовах фінансового кредиту, однією із форм якого є он-лайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 1633586 від 04.12.2017 відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» утворилася заборгованість, яка станом на 01.01.2024 становить 282 603,27 грн, з яких: 5000 грн ? заборгованість за позикою; 193 554,18 грн ? заборгованість по комісії; 66 094,23 грн ? інфляційні втрати; 17 954,87 грн ? 3% річних. До розрахунку заборгованості позивачем окремо надано розрахунок заборгованості по комісії, 3% річних та інфляції, з якого вбачається, що комісія, 3% річних та інфляція нараховані за період з 04.12.2017 по 31.12.2023. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 12, 13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію». За правилом ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до положень ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно п. 8.5 договору зразками електронних підписів одноразовим ідентифікатором сторін є: позичальника ? логін та пароль особистого кабінету; кредитора ? логін та пароль позикодавця. Пунктом 8.6 договору передбачено, що сторони укладають цей договір дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Згідно п. 2.1 договору, відповідно до ч. 4 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Даний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки позичальника на сайті позикодавця. Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства та п. 2.1 договору позика [PERSON] надавалась виключно за допомогою веб-сайту ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет»: https://fksm.com.ua з використанням позичальником ? [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору відповідно до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» на умовах пропозиції (оферти), акцептованою відповідачем. З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. Тобто підписання договору позики відбувається шляхом входу в особистий кабінет позичальника, заповненням інформації про позичальника та акцептування пропозиції укласти договір шляхом підписання заяви електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Для отримання позики відповідач самостійно здійснила реєстрацію на сайті позивача, за наслідком чого отримала облікові дані (логін та пароль) до особистого кабінету клієнта, де подала електронну заявку на отримання кредиту. Судом встановлено, що відповідач надала згоду на укладення Договору шляхом реєстрації на сайті позивача за наслідком чого отримала логін та направила заявку про отримання позики. Отже, 04.12.2017 між ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» та [PERSON] укладений договір позики № 1633586 (продукт «Он-лайн кредитування») в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті позивача і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору. Договір є укладеним, оскільки відповідач ввела у відповідне поле на сайті позивача отриманий нею одноразовий ідентифікатор. Згідно повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за вих. № 4550-ВП від 03.03.2021, відповідно до договору від 08.12.2016 № ВП-081216-2 був здійснений за дорученням ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» наступний успішний переказ коштів на картку клієнта: 04.12.2017 на суму 5\~000,00 грн, власник картки ? [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації 729337, із зазначенням номера транзакції в системі WayForPay. Отже, наведене свідчить про те, що кошти за договором позики були перераховані ТОВ ФК «Вей Фор Пей» на картку [PERSON] . Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з момент у передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.\~525\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за договором позики № 1633586 від 04.12.2017 утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2024 становить 282 603,27 грн з яких: 5\~000,00 грн ? заборгованість за позикою; 193 554,18 грн. ? заборгованість по комісії; 66094,23 грн ? інфляційні втрати; 17 954,87 грн. ? 3% річних. Разом з тим, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 193 554,18 грн за період з 04.12.2017 по 31.12 2023, позивач обґрунтовував цю суму заборгованості умовами договору позики. Так, відповідно до п. 4.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний сплатити комісію 50 відсотків від вказаної у п. 2.2.1 даного договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати укладання цього договору та сплачується позичальником при погашанні позики. Відповідно до п. 4.2.2.2 Договору позичальник зобов`язаний сплатити комісію 100 відсотків від вказаної у п. 2.2.1 даного договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором повністю або частково та сплачується позичальником до моменту погашення заборгованості за цим договором в повному обсязі та в порядку, встановленому п. 3.4 договору. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умовами договору позики, укладеного між сторонами не передбачено за що позичальник повинен сплачувати комісію, а відтак умови договору про сплату позичальником на користь банку комісії суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, позивачем не обґрунтовано нарахування комісії у розмірі 193\~554,18 грн, а тому не підлягає стягненню з відповідача. З розрахунку заборгованості 3% річних та інфляції вбачається, що зазначені зобов`язання нараховані за період з 04.12.2017 по 31.12.2023. Отже, позивачем було нараховано 3% річних за період з 04.12.2017 по 31.12.2023 включно у розмірі 17 954,87 грн., між тим, як вбачається з розрахунку, нарахування здійснено за кожний місяць, починаючи з 04.12.2017, що не відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, оскільки строк дії договору позики 20 днів до 23.12.2017. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, та він діє по теперішній час. Таким чином, в даному випадку інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми, що підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 625 ЦК України, необхідно нараховувати з 24.12.2017 по 23.02.2022. Отже, 3% річних необхідно нараховувати з 24.12.2017 по 23.02.2022 і його розмір складатиме 625,89 грн (5000,00 грн х 3% : 365 дн. х 1\~523 дн.). Що стосується нарахування позивачем інфляційних витрат у розмірі 66\~094,23 грн, то в розрахунку, наданого позивачем взагалі не зазначено на яку суму заборгованості їх було нараховано та який індекс інфляції було застосовано, а відтак підлягають нарахуванню на суму позики 5\~000,00 грн за період з 24.12.2017 по 23.02.2022 із застосуванням індексу інфляції 1,35794863 % (101.5 : 100) х (100.9 : 100) х (101.1 : 100) х (100.8: 100) х (100.0 : 100) х (100.0 : 100) х (99.3 : 100) х (100.0 : 100) х (101.9 : 100) х (101.7 : 100) х (101.4 : 100) х (100.8 : 100) х (101.0 : 100) х (100.5 : 100) х (100.9 : 100) х (101.0 : 100) х (100.7 : 100) х (99.5 : 100) х (99.4 : 100) х (99.7 : 100) х (100.7 : 100) х (100.7 : 100) х (100.1 : 100) х (99.8 : 100) х (100.2 : 100) х (99.7 : 100) х (100.8 : 100) х (100.8 : 100) х (100.3 : 100) х (100.2 : 100) х (99.4 : 100) х (99.8 : 100) х (100.5 : 100) х (101.0 : 100) х (101.3 : 100) х (100.9 : 100) х (101.3 : 100) х (101.0 : 100) х (101.7 : 100) х (100.7 : 100) х (101.3 : 100) х (100.2 : 100) х (100.1 : 100) х (99.8 : 100) х (101.2 : 100) х (100.9 : 100) х (100.8 : 100) х (100.6 : 100) х (101.3 : 100) х (101.6 : 100) та складають 1 789,74 грн (5\~000,00 грн х 1.35794863 % - 5\~000,00 грн). Таким чином, приймаючи до уваги те, що представником позивача доведено видачу відповідачу грошових коштів по договору позики № 1633586 від 04.12.2017, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в загальному розмірі 7415,63 грн, з яких: 5\~000,00 грн заборгованість за позикою; 625,89 грн 3% річних; 1 789,74 грн інфляційні втрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (2,6 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 110,22 грн (4\~239,05 грн х 2,6 %). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial