Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 2013 року позивач з відповідачкою мали стосунки та проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Від цих стосунків мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Відношення між сторонами не склалися через різні погляди на життя, сімейні цінності та виховання дитини, відсутні взаєморозуміння та повага один до одного. Будь-які спроби налагодити стосунки марні, з 2018 року ведення спільного господарства та проживання однією сім`єю припинено. Дочка залишилася проживати разом з відповідачкою, яка вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, не доглядала за дитиною, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Дізнавшись про це, позивач забрав дитину проживати за місцем свого проживання. За весь період перебування дитини на його утриманні, мати дитини участі у вихованні доньки не приймала, не проявляла заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавилась успіхами, станом здоров`я, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток, не цікавилась навчанням та побутом. Місце проживання дочки зареєстровано у квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час позивач працює, тому дитина переїхала жити до матері позивача, [PERSON] , яка забезпечує нагляд за дитиною на час його відсутності. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини , свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, чим порушує права дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.02.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 30.01.2024 року до участі в справі в якості третьої особи залучено службу у справах дітей Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові та наявні у матеріалах справи докази. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, відзиву на позовну заяву не подала. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради висловив думку, що в інтересах дитини буде задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи, служби у справа дітей Киселівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника Киселівської служби у справах дітей, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. У судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що вона проживає у с. Брусилів з бабусею та батьком. Матір проживає окремо, з нею майже не спілкується, вона рідко їй телефонує. На даний час вона бажає щоб її повністю опікав батько, вона вже звикла що матері немає. Вважає, що матір треба позбавити батьківських прав. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до акту №80 про проживання особи без реєстрації від 09.11.2023 року, складеного уповноваженою особою Киселівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] у зв`язку з сімейними обставинами (а.с. 7). Відповідно до акту №83 про проживання особи без реєстрації від 23.11.2023 року, складеного уповноваженою особою Киселівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] у зв`язку з сімейними обставинами, навчання в школі (а.с. 8). Згідно із довідкою Брусилівського ліцею Киселівської сільської ради №36 від 13.11.2023 року, [PERSON] виховує свою внучку [PERSON] , 2014 року народження, ученицю 4-го класу Брусилівського ліцю Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Біологічна мати дитини [PERSON] за час перебування [PERSON] у школі, починаючи з першого класу і до теперішнього часу, не приймає участі у вихованні, не проявляє жодного інтересу до долі дівчинки. У навчальному закладі ніколи не з`являлася (а.с. 9). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки-характеристики № 02-18/487 від 09.04.2024 року, виданої виконкомом Киселівської сільської ради Чернігівського району, [PERSON] проживає без реєстрації у [ADDRESS] . Скарги на [PERSON] до сільської ради не надходили (а.с.37). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини, [PERSON] , дитині створені необхідні умови для проживання, розвитку та відпочинку (а.с.44). Згідно з характеристикою учениці 4-го класу Брусилівського ліцею, [PERSON] зарекомендувала себе як старанна учениця. [PERSON] проживає з бабусею, яка приділяє належну увагу вихованню онуки (а.с.50). Рішенням виконавчого комітету Киселівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області № 823 від 13.05.2024 року затверджено висновок, відповідно якого виконавчий комітет Киселівської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.65-66). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 641/2867/17-ц, встановив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] вихованням та станом здоров`я доньки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, відповідача позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань, тому

Outcome: approved