Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в порядку окремого провадження, вимогами якої просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 13 жовтня 2022 року Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1998). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] (заявник), який є єдиним спадкоємцем, подавши 16 березня 2021 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої зокрема входить земельна ділянка, площею 0,64 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Парищенської сільської ради і належала тещі заявника [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ № 032278, виданого 20 вересня 1999 року. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку заявнику було відмовлено в зв`язку з таким. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30 квітня 2013 року, виданого відділом ДРАЦС РС Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 1 та свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 26 травня 1984 року, виданого Парищенською сільською радою, актовий запис № 11, [PERSON] є дочкою покійної [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 11 лютого 2013 року виконкомом Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис 5, [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 лютого 1970 року Парищенською сільською радою, актовий запис № 8, [PERSON] є сином [PERSON] і братом [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконкомом Парищенської сільської ради, актовий запис № 9, [PERSON] [INFO] помер. Згідно довідки № 408 від 27 серпня 2021 року, виданої Парищенським старостинським округом № 9 [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , оскільки був з нею зареєстрований за однією адресою. 14 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів сестрі [PERSON] (посвідчений секретарем виконкому Парищенської сільської ради [PERSON] , номер за реєстром 130). [PERSON] був інвалідом 1 групи, потребував постійного догляду, який йому надавала його сестра [PERSON] . В останні роки [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки був зареєстрований із нею за однією адресою, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата, оскільки проживала з ним за однією адресою, хоча і була зареєстрована в м. Івано-Франківську. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується письмовими доказами, зокрема довідкою Парищенського старостинського округу № 09-9 від 09 січня 2024 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав доводи заяви. 06.06.2024 подав заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги заяви підтримує, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Надвірнянської міської ради подала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Надвірнянська міська рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що встановлено з копії Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2022 року Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1998 (а.с. 5). [PERSON] була дружиною заявника [PERSON] . Її дошлюбне прізвище було [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого30.04.2013 повторно, [PERSON] народилася [INFO] . У графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого 20 вересня 1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,64 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Парищанської сільської ради (а.с.8-8 зворот). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). З копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 лютого 1970 року [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 9), а відтак доводився рідним братом [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). 14 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів сестрі [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] був інвалідом І групи, потребував постійного догляду (а.с. 11). Як зазначено у довідці Парищенського старостинського округу № 9 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області № 408 від 27 серпня 2021 року, [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою на момент смерті проживав її син [PERSON] , 1970 року народження (а.с. 13). У довідці Парищенського старостинського округу Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області № 09-9 від 09.01.2024 вказано, що померла [PERSON] , [INFO] , проживала по [ADDRESS] разом з братом [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті (а.с. 14). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту постійного спільного проживання покійної дружини заявника [PERSON] з її братом [PERSON] на час його смерті є необхідним заявнику для отримання права на спадкування на земельну ділянку площею 0,64 га, розташовану на території Парищанської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві приватної власності матері [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Відтак, оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які посилається заявник, а саме факт постійного проживання [PERSON] , яка померла [INFO] з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved