Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

19.04.2024 [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 02.01.1983, яка видана на ім`я " [PERSON] ". Заявниця [PERSON] посилається на те, що вона звернулась до Савранського сектору пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком. Однак, отримала відмову в призначені пенсії у зв`язку з тим, що її страховий стаж за даними пенсійного фонду складає лише 5 років 1 місяць та 25 днів. До страхового стажу за наданими [PERSON] документами не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії [NUMBER] виданої 02 січня 1983 року на ім?я « [PERSON] » - (мова оригіналу - російська), оскільки прізвище на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортними даними російською мовою, а саме розбіжність в правописі прізвища « [PERSON] ». Встановлення факту належності трудової книжки необхідне заявниці для призначення та отримання пенсії у встановленому законом порядку. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, вона змушена звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте 03.06.2024 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала заявлені вимоги (а.с. 24). Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явилася, проте 13.05.2024 до суду надійшла заява в якій Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить розглянути справу без участі її представника (а.с.20-21). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснюється. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що заявниця звернулась до Савранського сектору пенсійного фонду Подільського району Одеської області за призначенням пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала відповідні документи, які підтверджують її трудовий та страховий стаж, а саме трудову книжку серії [NUMBER] від 02.01.1983. Однак, рішенням відділу призначення пенсії управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Чернігівській області №155150005390 від 09.04.2024 в призначенні пенсії [PERSON] відмовлено у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища російською мовою в трудовій книжці, оскільки в трудовій книжці прізвище зазначено як « [PERSON] », а на другій сторінці паспорта - зазначено як « [PERSON] » (а.с.7). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить до висновку що факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] від 02.01.1983 підтверджується наступними доказами: - копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] від 02.01.1983 виданим Савранським РВ УМВС України в Одеській області 23.04.2024 (а.с.5-6); - копією картки фізичної особи - платника податків (РОНКПП) [PERSON] (а.с.6 на звороті); - рішенням ГУПФУ в Чернігівській області від 09.04.2024 № 155150005390 (а.с.7); - копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 02.01.1983 (а.с.8-9); - копією диплому серії [NUMBER] від 30.06.1994 (а.с.10); - копією диплому серії [NUMBER] від 18.07.1984 (а.с.11); - довідкою комунального закладу центру культури, дозвілля і туризму Савранської селищної ради Одеської області від 17.04.2024 №К-06/п (а.с.12). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у пунктами 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення". Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявниці для оформлення пенсії. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності трудової книжки [NUMBER] від 02.01.1983 [PERSON] . З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами було достовірно встановлено факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] від 02.01.1983, яка видана на ім`я " [PERSON] ". Згідно з частиною 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved