Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

28.03.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони ж мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області про визнання батьківства від 19.03.2007р. та додаткового рішення Врадіївського районного суду від 24.05.2007р. батьком дитини визнано [PERSON] . З 27.04.2007р. і до повноліття [INFO] відповідач сплачував аліменти на утримання доньки. На даний час дитина є повнолітньою та навчається на першому курсі денної форми навчання Миколаївського національного аграрного університету та не має змоги працевлаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка не в змозі самостійно повністю забезпечити повноцінне навчання доньки, та її утримання, у зв`язку з тим, що доньці також необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, оплату комунальних послуг. Донька потребує постійного матеріального утримання зі сторони обох батьків. Відповідач добровільної участі у вихованні доньки не бере. Позивачка в судові засідання 15.05.2024р. та 07.06.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас, 28.03.2024р. звернулася до суду із заявою в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову та просить розглядати справу у її відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки [PERSON] в судові засідання 15.05.2024р. та 07.06.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Про причини неявки не повідомила, з заявами та клопотанням на адресу суду не зверталася. Відповідач в судові засідання 15.05.2024р. та 07.06.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом вручення судової повістки безпосередньо в суді, а також шляхом телефонограми (№ 166 від 20.05.2024р.). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 2-2 від 19.03.2007р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, позов задоволено, та [PERSON] визнано біологічним батьком народженої від [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] . Додатковим рішенням цього ж суду у справі № 2-2 від 24.05.2007р. вирішено [PERSON] , [INFO] , громадянина України, визнати біологічним батьком народженої від матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України - дитини [PERSON] , [INFO] , дані про народження якої внесено в актовий запис № 23 від 05.04.2006р. Книги реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського управління юстиції, куди згідно ст.ст. 134, 145 СК України внести відповідні зміни щодо визнання батьківства на підставі вказаного рішення, вказавши батьком дитини вказану особу [PERSON] і змінити прізвище дитини з [PERSON] на прізвище батька [PERSON] . 08.06.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , у якому батьком останньої зазначено [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.06.2007р. у справі № 2-469 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 27.04.2007р. і до досягнення дитиною повноліття (виконавчий лист № 2-469). Згідно наказу № 583-Д від 09.08.2023р. по Миколаївському національному аграрному університеті виданого ректором [PERSON] та довідки цього ж навчального закладу № 1736 від 19.03.2024р. [PERSON] зарахована з 01.09.2023р. студентом І курсу денної форми здобуття освіти за кошти регіонального бюджету за спеціальністю 073 менеджмент Миколаївського національного аграрного університету, та навчається за освітнім ступенем бакалавр, навчання за яким закінчить у червні 2027р. 29.08.2023р. та 30.01.2024р. третьою особою [PERSON] вчинено платежі щодо оплати на користь отримувача Миколаївський національний аграрний університет послуг: проживання в гуртожитку від [PERSON] (платіжні інструкції № 0.0.3171959554.1 від 29.08.2023р. та № 0.0.3441523866.1 від 30.01.2024р.). Відповідач [PERSON] працює в Укрзалізниця /виробничий підрозділ Подільська дистанція колії Регіональної філії Одеська залізниця АТ/ за основною формою працевлаштування на посаді черговий по переїзду 3 розряду та його заробітна плата у період з квітня 2023р. по березень 2024р., без врахування аліментів, склала 101 037 грн. 91 коп. Встановив вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що донька сторін [PERSON] є повнолітньою особою, навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в навчальному закладі потребує витрат на оплату супутніх освітніх послуг не пов`язаних з оплатою за саме навчання, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отриманні матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, та, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позовна заява підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 28.03.2024р. і до закінчення нею навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка обставина настане раніше. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а також враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved