Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2023 року представник позивача звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку тривалістю два місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження Дніпропетровська область, Криворізький район село Лозуватка, померлої [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] в якій вона проживала одноособово на постійній основі. На момент смерті матері в країні був об`явлений режим воєнного стану та через реальну небезпеку для життя та здоров`я після похорон матері позивач був вимушений виїхати за межі України, про що свідчить відтиск штампу про перетин кордону 13.03.2022р до своєї родини, яка виїхала раніше. 24.03.2022р. позивач отримав «тимчасовий захист» у Республіці Франція, де перебувала його родина. Вперше після повномаштабного вторгнення позивач потрапив до Києва у травні 2023р. 01.06.2023р. позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус вивчила представлені позивачем документи та винесла постанову від 01.06.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . До звернення позивачем спадкова справа після смерті померлої не заводилась. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину відсутні. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.12.2023р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.03.2024 р. закрито підготовче судове засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, про прийняття рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника КМР. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина /а.с.20/. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є сином померлої [PERSON] / а.с. 7/. Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Шарафетдіновою Н.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини/а.с.8/. Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28.04.2021 в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу учасники справи на власний розсуд розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору (стаття 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав, так як збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача вказує, що [PERSON] пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки був об`явлений режим воєнного стану та він був вимушений виїхати за межі України. В той же час, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання дій протягом установленого законом строку. Крім того, на підтвердження того, що перелічені представником позивача причини є поважними не надано жодного доказу. Позивач не скористався послугами посольства для подачі відповідної заяви, яке знаходиться у тому ж місті, де він проживав або засобами поштового зв`язку, шляхом направлення відповідної заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Тобто, представник позивача не надала беззаперечних доказів, які б свідчили про перешкоди здійсненню дій щодо прийняття спадщини позивачем, шляхом подання заяви нотаріусу у встановлений строк. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем причини є необ`єктивними та не підтверджені доказами , які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б давали підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed