Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

07.06.2024 [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заява мотивована тим, що тривалий час вона з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку, що належить їй за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має власне місце проживання, де значиться зареєстрованим. Заявниця постійно потерпає від домашнього насилля з боку [PERSON] 06.05.2023, 20.06.2023, 03.02.2024, 16.04.2024 [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї ображав нецензурними словами, застосовував фізичне насильство та погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю. Заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, та встановити заходи тимчасового обмеження, а саме: заборонити кривднику наближатися на відстань менше 200 метрів до постраждалої особи; заборонити кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судове засідання заявниця не зявилася, у заяві просила справу розглядати за її відсутності. Заінтересована особа\~у судове\~засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду від останнього не надходило. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. На підтвердження факту насильства заявниця надала постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 19.05.2023 по справі №740/2909/23, яка набрала законної сили 30.05.2023, постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 05.07.2023 по справі №740/4026/23, яка набрала законної сили 18.07.2023, постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 29.02.2024 по справі №740/782/24, яка набрала законної сили 12.03.2024, постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 02.05.2024 по справі №740/2570/24, яка набрала законної сили 14.05.2024. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (ч.2 ст.26 вказаного Закону). Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п.9 ч.1 ст.1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч.3 ст.26 цього Закону). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису повинен надати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішити питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Суд вважає, що видача обмежувального припису потрібна саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що проблема домашнього насильства, може мати різні форми, починаючи з фізичного насильства і завершуючи психологічним насильством чи словесними образами, яка не завжди лежить на поверхні, оскільки часто постає в контексті особистих стосунків або закритих систем, до того ж від такого насильства страждають не тільки жінки, а й діти, які дуже часто прямо чи опосередковано теж стають жертвами таких подій (справа Опуз проти Туреччини) Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема наявність неодоразових фактів домашнього насильства [PERSON] щодо [PERSON] , що виражалося у конфліктах, в ході яких [PERSON] обзивав [PERSON] , нецензурними словами, штовхав, бив та погрожував їй фізичною розсправою, суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Оцінюючи вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, приходить до висновку про те, що заяву про видачу обмежувального припису слід задовольнити. Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] . Суд вважає, що застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника, з урахуванням обставин встановлених судом, буде достатніми для забезпечення прав заявника. За вказаних обставин, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved