Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Калинівського районного суду від 04.09.2018 в цивільній справі №132/2992/18 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] було повернуто дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Спільних неповнолітніх дітей немає. За час спільного життя сторонами було набуто спільне майно, а саме: - самочинно збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться про [ADDRESS] , вартістю 78 000 грн.; - автомобіль ВАЗ 21112, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, вартістю 75 186 грн. Земельна ділянка, що знаходиться по [ADDRESS] площею 0,25 га, кадастровий номер 0521682806:02:002:0056 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на якому розташовано спірну, нерухомість отримана [PERSON] в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, і є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. В добровільному порядку поділити спільно нажите майно сторони не можуть, тому позивач звернувся до суду з даним позовом для врегулювання спірних питань. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.01.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 03.02.2020 відкрито провадження у справі\~ за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.03.2020 року [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 задоволено заяву [PERSON] про витребування доказів. Витребувано з Калинівського районного структурного підрозділу Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (м. Калинівка, вул. Покришкіна, 4а, Вінницької області) матеріали інвентарної справи по домоволодінню [ADDRESS] . Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18.11.2020 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та об`єднано їх в одне провадження. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 01.03.2021 призначено у об`єднаній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників комплексну судову автотоварознавчу, оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 14.12.2023 поновлено провадження у об`єднаній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників. Ухвалою суду від 18.04.2024 закрито підготовче провадження у об`єднаній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників, та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився. 10.06.2024 року на адресу суду за вх. № 5523/24 від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Крім того, просить поданий ним позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя провадженням закрити у зв`язку з відмовою від позову. Зустрічний позов [PERSON] до нього про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників визнає в повному обсязі. В судове засідання відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Лісунь М.В. не з`явилися. 10.06.2024 року на адресу суду за вх. № 5522/24 від О.В. та її представника адвоката Лісунь М.В. надійшла спільна заява про розгляд справи у їх відсутність. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя просять відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників підтримують та просять задоволити згідно заявлених вимог. Крім того, представником [PERSON] адвокатом Лісунь М.В. було подано заяву, що докази про оплату правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 09.11.1996 року між [PERSON] та [PERSON] Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 35, який в подальшому розірваний згідно з рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.09.2018 року, що набрало законної сили 04.10.2018 року у справі № 132/2992/18 (првадження № 2/132/866/18). На даний час [PERSON] залишилась на прізвищу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , який на даний час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі за рахунок коштів сімейного бюджету та спільної праці (трудових затрат) сторонами у справі набуте майно, яке є їх спільною сумісною власністю, зокрема: самочинно збудований в період шлюбу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці, кадастровий номер 0521682806:02:002:0056, загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; придбаний в період шлюбу та зареєстрований за [PERSON] легковий автомобіль марки ВАЗ 21112, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, після реєстрації шлюбу в листопаді 1996 року, у спільних інтересах сім`ї за кошти сімейного бюджету, згідно договору купівлі продажу від 14.03.1997 р. ім`я [PERSON] (покупець) сторони придбали старий будинок, який знаходився на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , що підтверджусться довідкою № 189 від 22.01.2020 р. виконкому Іванівської сільської ради Калинівського р-ну, Вінницької обл. Цей старий будинок сторони знищили та на його місці в 1998 р. спільно розпочали будівництво нового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (садиба згідно ст .186 ЦК України), що також підтверджується довідкою № 200 від 22.01.2020 р. виконкому Іванівської сільської ради Калинівського р-ну, Вінницької обл. Під час проживання в зареєстрованому щлюбі та за рахунок спільних коштів і трудових затрат, у період 1998 - 2012 р.р. сторони самочинно (тобто без офіційного отримання відповідної дозвільної та погоджувальної документації), на земельній ділянці за вищевказаною адресою побудували новий житловий будинок літ. «А» загальною площею 89,2 кв.м.; житловою - 63,1 кв. м. (у Т.Ч.: А-1 передпокій 13,7 кв.м.; А-2 кухня 8,1 кв.м.; А-3 санвузол 4,3 кв.м.; А-4 кімната 9,2 кв.м.; А-5 кімната 20,3 кв.м.; А-6 кімната 10,9 кв.м.; А-7 кімната 22,7 кв.м.); ганок; літню кухню з сараєм та гаражем літ. «Б» загальною площею 154,5 кв. м.; погріб з шиєю літ. «П/Б» загальною площею 35,4 кв.м.; сарай літ. «В» загальною площею 10,6 кв.м.; убиральню (надвірну) літ. «Д» загальною площею 1,6 кв. м. та облаштували двір встановивши ворота з хвірткою літ. « №1» площею - 10,5 кв.м.; хвіртку літ. «№2» площею - 2,5 кв.м.; огорожу літ. «№3»- 76,2 кв.м., що підтверджусться відомостями Технічного паспорта, виготовленого Калинівським РСП КП «ВОО БТІ» станом на 25.11.2018 р. за даними якого, станом на 19.01.2019 р. встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку літ «А» в цілому. Згідно відомостей Технічного паспорта загальна площа земельної ділянки становить 6 721 кв.м.: у т.ч. під забудовами -321 кв.м.; під двором - 1 666 кв.м.; під городом - 4 734 кв. м. За даними Звіту № 0013 від 11.03.2019 р. проведеного ПП «РЕСФЕДЕР» за результатами технічного обстеження об`єкта: будівлі літньої кухні з сараєм та гаражем (літ. «Б»), погріба з шиєю (літ «П/Б»), сараю (літ.»В») по [ADDRESS] також встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації. Крім того, за час спільного проживання сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 21112, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, який зареєстрований на [PERSON] (титульний власник) з особливою відміткою про право [PERSON] керування цим автомобілем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію спірного автомобіля. Дані житловий будинок, земельна ділянка та автомобіль відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки [PERSON] зустрічний позов [PERSON] визнав повністю, суд вважає, що частки сторін є рівними, а тому розділяє житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль на дві рівні частини відповідно. 10.06.2024 року від позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла заява, яка зареєстрована за вх. № 5523/24, відповідно до якої просить провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя закрити у зв`язку з відмовою від позову. Про наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України йому відомо. Розглянувши дану заяву, суд приходить до наступних висновків. Положеннями статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини першої статті 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно частини третьої статті 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. За приписами пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Встановлено, що позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] особисто звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із письмовою заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, яку підтримав та наполягав на її задоволенні. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, на виконання положень п. 3 ч. 5 ст. 12, ч. 2 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову, роз`яснив зокрема позивачу наслідки відповідної процесуальної дії, а саме наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України (у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається). Оскільки, відмова позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] від позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток співвласників задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи подану представником [PERSON] - адвокатом Лісунь М.В. заяву від 10.06.2024 року, питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141, п. 5 ч. 7 ст. 265, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу року та запропонувати представнику [PERSON] - адвокату Лісунь М.В.\~ подати докази щодо розміру понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в строк до 17.06.2024 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved