Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

У серпні 2023 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Новобудова" (далі також - ТОВ "Новобудова", позивач) звернулося до суду з двома позовами до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з 11.06.2019 по 01.08.2023 в розмірі 14 138,44 грн та 13 145,30 грн. Позови обґрунтовані такими обставинами. ТОВ "Новобудова" є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 123/0/5-06 від 05.06.2006 року будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий ТОВ "Новобудова" для експлуатації та обслуговування. [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] у вищевказаному будинку, які зобов`язаний утримувати. За період з 11.06.2019 по 01.08.2023 у відповідача утворилась заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в загальному розмірі 30 697,11 грн. Ухвалою суду від 28.08.2023 позови об`єднано в одне провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 08.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі. За результатами розгляду цієї заяви 15.09.2023 суд постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складідобровольчого формування Сил територіальної оборони Боярської міської територіальної громади (ім. Євгена Коновальця) № 1. Постановою Київського апеляційного суду від 08.12.2023 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу суду про зупинення провадження - без змін. 30.04.2024 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, яке мотивоване тим, що відповідач не перебуває у складі Збройних Сил України та 30.01.2024 особисто брав участь в судовому засіданні у цивільній справі № 753/14844/23 як представник відповідача. За результатами розгляду цього клопотання 02.05.2024 суд постановив ухвалу, якою поновив провадження у справі та встановив відповідачу додатковий п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, натомість звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, яке мотивував тим, що він проходить військову службу в складі ДФ БМТГ № 1 ім. Євгена Коновальця 208 батальйону Сил територіальної оборони Збройних сил України з залученням до виконання бойових розпоряджень. Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про його необґрунтованість з таких підстав. Інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований з ініціативи однієї із сторін у справі на підставі того, що інша сторона перебуває в лавах Збройних Сил України (далі також - ЗСУ), якщо ця сторона активно бере участь в розгляді справи. Провадження у справі підлягає зупиненню лише в разі наявності обставин, які перешкоджають її розгляду. Відповідно до положень статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Частина першої статті 274 ЦПК України визначає перелік справ, які за будь-яких умов розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. До таких справ належать, зокрема, малозначні справи За приписами частини другої цієї норми у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Частина шоста статті 19 ЦПК України визначає, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже ураховуючи, що ціна позову товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" становить 30 697,11 грн, справа є малозначною та може бути розглянута лише в порядку спрощеного позовного провадження. Про малозначність цієї справи зазначено і в ухвалі про відкриття провадження у справі, яка не містить вказівки на можливість подання відповідачем заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Зі статуту позивача вбачається, що ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше. Рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 123/0/5-06 від 05.06.2006 житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий ТОВ «Новобудова» для експлуатації та обслуговування, а відповідно до Авізо № 325 від 24.04.2007 ХК "Київміськбуд" передало ТОВ "Новобудова" на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] з 11.06.2021 є власником квартир [ADDRESS] (а.с. 10-11), а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаними адресами. Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] з 05.05.20211 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що в період з 11.06.2019 р. по 01.08.2023 відповідач не вносив плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 30 697,11 грн, а саме: за квартирою [ADDRESS] заборгованість становить 14 138,44 грн, а за квартирою [ADDRESS] заборгованість становить 13 145,30 грн (а.с. 22, 50). Відповідач як боржник, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 2 532,38 грн та трьох процентів річних в сумі 880,99 грн. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина друга статті 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Рішенням зборів співвласників будинку [ADDRESS] , проведених 06.11.2019, оформленого протоколом зборів співвласників від 21.11.2019 ТОВ "Новобудова" визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку, затверджено умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, обрано уповноважених осіб співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору на управління багатоквартирним будинком. Визначили, що уповноважені особи можуть діяти як кожен окремо, так і всі разом. Також уповноважено ТОВ "Новобудова" на укладання з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах погоджених сторонами та здійснювати розрахунки із співвласниками за спожиті послуги. Тобто управителем зазначеного будинку є позивач, жодних даних про реалізацію співвласниками свого права передбаченого частиною 2 статті 10 Закону № 417 про відкликання управителя, затвердження та зміни умов договору з управителем в матеріалах справи немає. 27.12.2019 між позивачем та уповноваженими зборами співвласників будинку [ADDRESS] особами, які діють на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 06.11.2019 - підписаний договір № 1-Д про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Діючий договір містить всі істотні умови, передбачені Цивільним кодексом України, зокрема: предмет договору, права та обов`язки сторін, ціну та порядок розрахунків, строк дії договору та інші умови. В силу прямої вказівки норм частини одинадцятої статті 10, частини п`ятої статті 11 Закону № 417 та частини першої статті 15 Закону Закон № 2189, між управителем та співвласниками будинку укладається один договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від імені усіх співвласників підписується співвласником (співвласниками) уповноваженим (уповноваженими) зборами співвласників та є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними так і юридичними особами), тобто власниками житлових та нежитлових приміщень будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі. Згідно із статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (№ 2189) однією із житлово-комунальних послуг є послуга - з утримання багатоквартирним будинком. Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі також - Закон № 417) визначено особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, врегульовано правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Співвласники багатоквартирного будинку приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку статті 10 Закону № 417. Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону № 417 до повноважень зборів співвласників належить приймання рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладання індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). Згідно з положенням пункту 6 статті 10 Закону № 417 рішення з вищезазначених питань вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Під час підрахунку голосів враховуються голоси співвласників, які були присутні на зборах, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування. Також рішення зборів співвласників оформлюється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування, за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики (Наказ № 203 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015) Відповідно до пункту 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами ( у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, частини першої статті 64 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором. Форма і зміст Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», яка була чинною до 05.09.2018. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тарифи на послуги, які надавались позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав. Отже на підставі оцінки наведених позивачем доводів і аргументів та наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Новобудова» про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 30 697,11 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 5 368 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved