Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у травні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивач дізнався про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження за № 66836180. З метою ознайомлення із матеріалами вказаного виконавчого провадження було надіслано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича. На виконання вказаного запиту приватним виконавцем Савенком Ю.О. було надано:\~копію постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 16.09.2021\~про стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості на\~загальну суму\~34996,12\~грн;\~копію виконавчого\~напису від\~14.05.2021\~за №\~38242, вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~про стягнення\~із позивача,\~як боржника,\~на користь\~ТОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 34996,12\~грн; копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості на загальну суму 34996,12 грн. Крім того, приватним виконавцем було повідомлено, що з боржника на користь стягувача було перераховано 3353 грн 87 коп. Також представник позивача зазначив, що 18.12.2020 між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 2999611, копію якого було надано приватним виконавцем та на який послався приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Позивачу невідомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 34996,12 грн перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень із розрахунками заборгованості не надходило. Позивачу невідомі підстави примусового стягнення заборгованості саме у сумі 34996,12 грн та із чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 34996,12 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 34996,12 грн та його сплату від відповідача позивачу не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Крім того, під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем було примусово стягнуто з позивача кошти у сумі 4189,26 грн, які у подальшому перераховані на користь відповідача в сумі 3353,87 грн, витрати виконавчого провадження у сумі 431,00 грн, основна винагорода приватного виконавця у сумі 335,39 грн та витрати виконавчого провадження, а саме користування в АСВП в сумі 69,00 грн. Таким чином за виконавчим провадження № 66836180 відповідачем було безпідставно набуто кошти у сумі 3353,87 грн. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~Михайловича,\~вчинений 14.05.2021\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~38242,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 34996,12 грн,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~2)\~стягнути\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~на користь\~ [PERSON] у\~порядку повернення\~стягнутого за\~виконавчим написом\~грошові кошти\~у сумі\~3353,87\~грн;\~3)\~стягнути\~із Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 2422,40\~грн та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 03.05.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 03.05.2024 за заявою представника позивача судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. 20.05.2024 представниця відповідача подала клопотання про зменшення судових втрат на правничу допомогу мотивуючи тим, що вважає необґрунтованою вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн, оскільки такі витрати мають бути підтверджені документально. Також представник відповідача зазначила, що предмет позову є нескладним та не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумної та дійсної вартості наданих послуг. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тому представниця відповідача просить суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, але в клопотанні про зменшення судових витрат на правничу допомогу зазначила, що просить суд провести розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про причину неявки не повідомили та не подали письмових пояснень. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №\~38242, за яким нотаріусом звернено стягнення заборгованості із [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 66-МЛ від 08.04.2021 за кредитним договором №\~2999611 від 18.12.2020, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за період з 07.04.2021 по 10.05.2021 у розмірі: 7220,00\~грн заборгованість за тілом кредиту; 25326,12 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 1520,00 грн заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 34996,12 грн (а.с. 11). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №38242 від 14.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Юрієм Олександровичем постановою від 16.09.2021 було відкрито виконавче провадження за №\~66836180.Також у межах вказаного виконавчого провадження постановами приватного виконавця від 04.04.2024 було накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках та звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] ,які він отримує у військовій частині [NUMBER] (а.с.\~10,\~12-13). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №\~2999611\~від 18.12.2020,а також доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Також відповідач не надав до суду належних письмових доказів того, що він є правонаступником прав вимоги ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором №\~2999611 від 18.12.2020. Надана представником позивача копія кредитного договору № 2999611 від 18.12.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису 14.05.2021 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачеві вимоги про порушення зобов`язання, тобто не спростував доводи сторони позивача про те, що останній не отримував такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутих з позивача за спірним виконавчим написом коштів, суд враховує таке. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно фільтрованої виписки з рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», наданої приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О., за період з 01.01.2024 по 01.05.2024 в межах виконавчого провадження №\~66836180 із [PERSON] стягнуто та перераховано на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», кошти у розмірі 3353,87 грн (а.с. 14-15). Оскільки суд дійшов висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових коштів із позивача на користь відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги у зазначеній частині також підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що вказана безпідставно набута сума коштів не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог\~ст.1215 ЦК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 15.04.2024; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 15.04.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 02.05.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 10.06.2024; фіскальний чек від 10.06.2024 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 8000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 8000,00 грн. Відтак суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у клопотанні останнього про зменшення судових витрат на правничу допомогу, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що заявлений розмір витрат відповідача на правничу допомогу неспівмірний зі складністю справи, не відповідає критеріям розумного розміру, оскільки розмір витрат за надання професійної правничої допомоги визначається кожним адвокатом самостійно і відповідачем не надано доказів про неспівмірність та ринкову вартість послуг професійної правничої допомоги. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~кількість позовних\~вимог,\~а також\~значення справи\~для сторони,\~зокрема суму\~коштів які\~було стягнуто\~з відповідача\~за виконавчим\~написом,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved