Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до Іванівського районного суду Одеської області до відповідача з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання матері дитини, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання матері дитини, в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трьох річного віку, а саме до [INFO] . Судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 1991. В шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка з дитиною проживає окремо від відповідача. Матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини відповідач не надає. На даний час позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною яка не досягла трьохрічного віку, та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок. Тому потребує матеріальної допомоги, оскільки не має змоги працювати, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. Відповідач являється діючим військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення. Добровільної згоди щодо сплати аліментів на моє утримання до досягнення дитини трьох річного віку досягнуто не було. При визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти на утримання матері дитини До досягнення нею трьох річного віку, позивач прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, непрацездатних батьків немає, а тому позивачка вважає, що відсутні обставини які б вказували на неможливість або істотність обмеження щодо можливості надання відповідачем матеріальної підтримки позивачу. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Натомість, зважаючи на те, що матір не може самостійно забезпечувати себе належним чином, адже здійснює постійний догляд за дитиною, яка не досягла трьох річного віку, а також те, що стягнення аліментів здійснюється з дня звернення до суду, з метою дотримання прав позивачки на належне матеріальне забезпечення в умовах воєнного часу, а так само непорушення прав відповідача, оскільки у разі зупинення справи виникне велика заборгованість зі сплати аліментів та з метою балансу прав сторін по справі суд вважає за можливе постановити заочне рішення, оскільки наявні для того підстави, передбачені цивільно-процесуальним законодавством: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; в матеріалах справи відсутні заперечення позивача проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 1991, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до довідки, виданої Северинівським старостинським округом №3 Іванівської селищної ради Одеської області, № 29 від 02 лютого 2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] . Батько за цією адресою не зареєстрований. За приписами ст. 75 СК України,\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач є діючим військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, непрацездатних батьків немає, натомість доказів на підтвердження вказаних обставин позивачка не надала, клопотання про витребування останніх у зв`язку з неможливістю їх самостійного отримання не подавала та суд не може з власної ініціативи витребовувати докази, що порушуватиме принцип змагальності сторін та безсторонності суду. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити розмір доходів відповідача. Серед іншого, суд констатує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідач, будучи повідомлений про наявний позов, не з`явився до суду, не спростував обставини викладені у позовній заяві, а також не надав документів про стан свого здоров`я та матеріального положення. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. На підставі наведеного, з метою дотримання принципу справедливості, з урахуванням потреб дружини, яка здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі самостійно забезпечувати себе матеріально, а також враховуючи неможливість встановлення матеріального стану відповідача, суд вважає заявлені позивачем вимоги щодо розміру аліментів на її утримання завищеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд також вважає необхідним вирішити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial