Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 23.10.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистою приватною власністю, мотивуючи тим, що 13 лютого 1991 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 03. Заочним рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2012 по справі № 2-4309/11, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. У період шлюбу між сторонами по справі, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4478 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1488 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 011758, виданого 08.06.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2155 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1487 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 011758, виданого 08.06.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією. Маючи намір продати належні йому земельні ділянки, Позивач звернувся до нотаріуса, який повідомив йому про те, що так як право власності на земельні ділянки було набуто позивачем в період шлюбу з [PERSON] , для оформлення договорів купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок, необхідна згода колишньої дружини позивача [PERSON] . Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024 постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви представника від 10.06.2024 позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглядати у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі з 13.02.1991, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 03. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2012 по справі № 2-4309/11 шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4478 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1488 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2155 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1487 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 011758, виданого 08.06.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією. Згідно листа виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 01/01-38/3168/3444 від 12.10.2023, 28 липня 2000 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області серії ОД № 0066336, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54-96 від 16.02.1996 року. Вищезгаданий сертифікат було замінено на Державний акт на право власності на землю серії IV-ОД № 011758, виданий 08.06.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією. Відповідно до листа приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., згідно п. 4.2. глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Отже, для оформлення договорів купівлі-продажу належних позивачу земельних ділянок, необхідна згода колишньої дружини [PERSON] . Водночас, згідно п. 4.7. глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підтвердження того факту, що майно набуто одним із подружжя під час окремого проживання з другим з подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, подається копія рішення суду, що набрало законної сили, про визнання особистою приватною власністю одного з подружжя майна, що є предметом цього договору. З метою підтвердження, що спірні земельні ділянки належать позивачу на праві особистої приватної власності, нотаріусом було запропоновано звернутися до суду. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. Так, відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України у редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено. Таким чином, лише у період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 22.03.2021 по справі № 161/10975/15-ц. Враховуючи, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2155 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1487 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4478 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1488, були отримані позивачем в результаті виділу в натурі (на місцевості) належної [PERSON] земельної частки (паю) на підставі сертифікату серії ОД № 0066336, згідно норм ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а сертифікат на право на земельну частку (пай) був отриманий ним в результаті приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а саме КСП «Вікторія», на підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», позовні вимоги [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського призначення, підлягають задоволенню.

Outcome: approved