Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

01 березня 2024 р. позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, згідно пояснень з технічною помилкою щодо помилково зазначених 30% замість вірного та у відповідності до сімейного кодексу 50% до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є батьком дитини, але матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі частки від заробітку відповідача щомісячно та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду 05.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали на підставах, викладених у позові. Також, позивач пояснила, що на цей час тягар утримання квартири, за адресою: [ADDRESS] , від спадщини на яку відповідач відмовився, несе вона, що також призводить до витрат з її доходів. Відповідачем [PERSON] подано 11 березня 2024 року відзив, який ним підтримано в судовому засіданні. Відповідач позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що у рахунок погашення аліментних зобов`язань він відмовився від прийняття спадщини на користь сина і до повноліття дитини сумую аліментних платежів забезпечена. Також зазначив, що на день народження дитини ним подаровано ноутбук вартістю 20000 грн., просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Вважав, що позивачка домовленість порушила та безпідставно звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Заслухавши сторони, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 46 від 14 червня 2011 року (а.с.3). Згідно довідки № 397 виданої 01 березня 2024 року виконавчим комітетом Софіївської селищної ради [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (без реєстрації) (а.с.9). Відповідно заяв від 03 травня 2022 року поданої [PERSON] приватному нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. зазначено, що [PERSON] від спадщини за законом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , відмовився, на користь [PERSON] , [INFO] (а.с. 17,18) Відповідач інших утриманців не має, є працездатною людиною, відомостей про перебування відповідача на медичному обліку суду не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що до домовленості між сторонами про те, що відповідач передає свою квартиру на користь дитини, в рахунок того, що позивач не буде вимагати аліментів на дитину, оскільки це не підтверджено належними доказами. Окрім того, суд зазначає, що на момент звернення відповідача як спадкоємця із заявами про відмову від прийняття спадщини, а саме 03.05.2022 року подружжя перебувало у шлюбі, який розірвано рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області 24.07.2023 року за позовом відповідача, що виключає можливість вирішення питання стягнення аліментів фактично за рік до розлучення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Інших істотних обставин, що мають значення при визначенні розміру аліментів, які приймаються судом за приписами ст.182 СК України сторонами не надано. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01.03.2024. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ту обставину, що позивач при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved