Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2022 року шлюб між ними розірвано. В цьому шлюбі в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу за спільною згодою батьків діти залишились проживати разом з матір`ю. Позивач вказує, що йому не вдалось досягнути домовленості з відповідачкою щодо його участі у вихованні дітей. Відповідач створює йому штучні перешкоди в нормальному спілкуванні з дітьми, а спроби врегулювати питання його участі у вихованні дітей призводять лише до конфліктів з відповідачкою, внаслідок чого він не може зустрічатись з дітьми. Позивач додає, що [PERSON] здійснює тиск на дітей, забороняє їм спілкуватись з ним, залякує, негативно налаштовує дітей, що впливає на їхній психоемоційний стан. Відповідач знаходить все більше причин не надавати йому дозвіл на побачення з дітьми, не відповідає на телефонні дзвінки. Він не може дізнатись про стан здоров`я дітей, про їхнє навчання. Вказані обставини порушують його права батька. Позбавлення батька можливості особистих зустрічей з дітьми може призвести до того, що стійкий психологічний зв`язок дітей з батьком буде втрачений і згодом так і не буде відновлений, і діти не зможуть сприймати його як одного зі своїх батьків, який бере участь у їхньому житті, вихованні нарівні з матір`ю. Створення йому перешкод в можливості спілкуватись з дітьми, брати участь у їх вихованні також не відповідає інтересам дітей. На підставі наведеного позивач просить суд: 1) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] ; 2) визначити [PERSON] такі способи участі у вихованні дітей: побачення раз на тиждень: неділя з 10.00 до 20.00 за місцем його проживання без присутності матері; побачення у дні 30 квітня, 19 червня, 04 серпня, 15 серпня, 31 серпня з 10.00 до 20.00 без присутності матері; спільний відпочинок перша половина літніх канікул діти проводять з батьком; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; 3) зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] особисто про зміну фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей у разі настання таких змін, на наступний день з дня настання таких змін. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. 10 липня 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, відповідач зазначає, що вона не створює позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми. Позивач залишає поза увагою те, що діти часто хворіють, внаслідок чого не можуть проводити відпочинок чи прогулянки з батьком. Є документальні підтвердження того, що діти періодично хворіють, їм призначалися тривалі курси лікування, що передбачало домашній режим і особливий догляд. Наведені обставини свідчать про об`єктивну неможливість дітей проводити час з батьком. Позивач не бажає розуміти, що у дітей вже є сформований уклад життя, окрім відвідування навчальних закладів діти також відвідують гуртки, а тому режим дня дітей має бути врахований при обранні часу побачень батька з дітьми. Відповідач категорично заперечує аргументи позову про те, що вона здійснює тиск на дітей, залякує їх, негативно налаштовує їх відносно батька. Також відповідач зазначає, що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, має заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] не вказує всіх дійсних обставин справи, зокрема те, що він не цікавиться життям дітей та не бере участі у їхньому шкільному та позашкільному житті. Також відповідач зазначає, що запропонований позивачем графік побачень з дітьми є неприйнятним, таким, що суперечить інтересам дітей, не враховує сформований уклад життя дітей, є несправедливим відносно матері, адже діти будуть кожні вихідні з батьком. Відповідач вважає, що при визначенні графіку побачень батька з дітьми слід враховувати розпорядок дня дітей, в тому числі їх позашкільні заняття з розвитку спортивних і творчих здібностей. Стосовно бажання позивача мати побачення з дітьми 04 серпня та 31 серпня, то ці дати є днями народження дітей, а тому вона заперечує щодо проведення дітьми цих днів лише з батьком. Вважає доцільним надати позивачу можливість мати побачення з дітьми наступного дня після дня народження. Щодо вимог позову про необмежене спілкування батька з дітьми різними засобами зв`язку відповідач також заперечує, оскільки це маже зашкодити навчанню дітей та може порушувати режим дня дітей (спілкування в нічний час чи надто ранній час). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Солтисюк А. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Андріяш Н. В. у судовому засіданні позов заперечували з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні, висловлюючи свою позицію з приводу спору між сторонами, покликався на обставини, які викладені у письмовому висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 08 серпня 2023 року, в якому встановлено графік побачень батька з дітьми. Такий графік побачень, а також обумовлені способи спілкування батька і дітей, способи участі батька у вихованні дітей, на думку представника третьої особи, є такими, що найкраще відповідають інтересам дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини. Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі справедливості, взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд установив,\~що між\~сторонами [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які є\~батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні дітей. Вжиті Службою у справах дітей Луцької міської ради заходи щодо врегулювання спору між сторонами не дали належного результату, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2013 року, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2022 року шлюб між ними розірвано (а. с. 9). Після розірвання шлюбу за спільною домовленістю сторін їхні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом з матір`ю. Установлено, що діти [PERSON] та [PERSON] наразі проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання дітей, для їх розвитку та відпочинку, що підтверджено актом Служби у справах дітей Луцької міської ради від 10 березня 2023 року про обстеження умов проживання. Батько дітей [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Син сторін - [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі середньої освіти - Ліцеї № 27 Луцької міської ради. Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , є вихованкою закладу дошкільної освіти № [NUMBER] Департаменту освіти Луцької міської ради. Суд ураховує, що між сторонами склались конфліктні та неприязні стосунки, в тому числі з приводу виховання та матеріального утримання дітей. Наведене підтверджується як поведінкою позивача та відповідача в ході розгляду цієї справи, їх особистими поясненнями з приводу предмета спору, а також наявними в матеріалах справи рішеннями суду про стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дітей. На переконання суду, взаємовідносини сторін свідчать про відсутність можливості досягнення між ними згоди щодо порядку спільного виховання дітей. Суд зауважує, що батько, який проживає окремо від своїх дітей, очевидно має право на особисте спілкування з ними, а матір не може перешкоджати дітям бачитись та спілкуватись зі своїм батьком, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Водночас, правосуддя у справах про піклування про дитину, батьківський час завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунки між батьками. Вирішуючи спір між сторонами, суд ураховує висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради від 08 серпня 2023 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 559-1 від 13 вересня 2023 року. Установлено, що з метою підготовки висновку органу опіки та піклування обоє батьків були запрошені 09 серпня 2023 року до Служби у справах дітей. В ході зустрічі було узгоджено, що до ухвалення судом рішення у цій справі зустрічі [PERSON] з дітьми відбуватимуться у такі дні: з 12.00 до 17.00 суботи І, ІІІ тижня місяця; з 12.00 до 17.00 неділі ІІ, ІV тижня місяця. Під час зустрічі [PERSON] висловлювала заперечення щодо тривалого перебування дітей з батьком без присутності інших осіб через стан здоров`я відповідача. У своєму висновку Служба у справах дітей рекомендує визначити [PERSON] такий спосіб участі у вихованні дітей: побачення з 11:00 по 18:00 години суботи І та ІІІ тижня кожного місяця року, з 11.00 до 18.00 години неділі ІІ та ІV тижня місяця без присутності матері; щовівторка з 19.00 до 21.00 години; спільний літній відпочинок 7 днів у 2024 році та не менше 14 днів, починаючи з 2025 року і далі; побачення у дні 19 червня, 30 квітня, 04-05 серпня почергово з кожним з батьків, 15 серпня, 31 серпня-01 вересня почергово з кожним з батьків з 10.00 до 20.00 години без присутності матері, а також можливість необмеженого спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. З приводу рекомендованого Службою у справах дітей порядку встановлення побачень дітей з батьком сторона відповідача у судовому засіданні в цілому погодилась, однак представник відповідача адвокат Андріяш Н. В. зауважила, що проведення днів народжень дітей лише з батьком є несправедливим по відношенню до матері, а також не відповідає інтересам самих дітей. З цього приводу відповідач вважає доцільним встановити, що свої дні народження діти мають святкувати в присутності обох батьків, а вже наступний день після дня народження можуть провести з батьком. Також сторона відповідача просила зменшити кількість днів літніх канікул з 14 до 7. Суд, визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов висновку про наявність підстав для встановлення графіку побачень батька з дітьми з метою фактичного усунення позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми, а також усунення перешкод у їх вихованні. Вирішуючи вимоги позову, суд ураховує аргументи відповідача щодо стану здоров`я [PERSON] , стан здоров`я дітей, усталений режим навчання та відпочинку дітей, відвідування ними закладів освіти та гуртків для розвитку їх здібностей. Разом з тим, суд відхиляє пропозицію відповідача щодо святкування днів народжень дітей спільно з обома батьками. Суд, ураховуючи конфліктні відносини та гостроемоційне напруження між батьками, дійшов висновку про недоцільність проведення ними спільних побачень з дітьми, тим більше спільну організацію та святкування днів народжень дітей, оскільки це може зашкодити інтересам дітей. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та встановлення [PERSON] такого способу участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] : побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 11:00 по 18:00 у суботу І та ІІІ тижня кожного місяця року; побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 11:00 по 18:00 у неділю ІІ та ІV тижня кожного місяця року; побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 17:00 по 21:00 щовівторка кожного тижня з врахуванням навчального процесу дітей у школі, а також забезпечення [PERSON] у вказаний день відвідування закладів позашкільної освіти, спорту; побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у парні роки 04 серпня з 10:00 по 20:00 та 01 вересня з 14:00 по 20:00; побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у непарні роки 05 серпня та 31 серпня з 10:00 по 20:00; побачення із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щороку: 30 квітня, 19 червня та 15 серпня з 10:00 до 20:00: спільний відпочинок із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у літній період протягом 7 календарних днів у 2024 році; спільний відпочинок із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у літній період протягом 14 календарних днів, починаючи із 2025 року. Визначити, що всі побачення [PERSON] із дітьми та їхній спільний відпочинок у літній період мають відбуватися без присутності матері [PERSON] , однак з попереднім повідомленням її позивачем будь-якими засобами зв`язку про місце їх перебування, а при їх спільному відпочинку за межами м. Луцька також про всі зміни такого місця перебування. Визначити, що про дату та час початку спільного відпочинку у літній період із дітьми та дату його закінчення, у разі його безперервності протягом більш ніж одного календарного дня, [PERSON] повинен повідомити [PERSON] будь-якими засобами зв`язку. Визначити [PERSON] можливість необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. На переконання суду, вищевказаний спосіб участі батька у вихованні дітей є збалансованим, урівноважує права обох батьків щодо виховання дітей, а також є таким, що найкраще відповідає інтересам дітей.

Outcome: partial