Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , яка їм належить на праві власності. Починаючи з 01.03.2016 по 01.04.2023 сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 31 009,54 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів відповідно до їх часток у праві власності заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 37 558,87 грн., 3 % річних - 1 749,90 грн., інфляційні втрати - 4 799,43 грн., а також судовий збір - 2 684,00 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі про відкриття провадження сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. На адресу суду від [PERSON] повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, вважає що поданий позов є необґрунтований, позивач не визначений, як надавач послуг з управління багатоквартирним будинком, однак незалежно від характеру договірних відносин свої обов`язки, як виконавець з надання житлово-комунальних послуг, позивач не виконує. Зазначив, що офіційних вимог про борг і його сплату позивач до відповідача не надсилав. На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, вважає наведені в відзиві доводи такими, що не спростовують наведених у позові обставин та не є достатніми для відмови в задоволенні позову. На даний час співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] управителя не обрано, в зв`язку з чим комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» продовжує надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах раніше укладеного договору. Твердження відповідача щодо невиконання позивачем своїх обов`язків, як виконавця житлової послуги не відповідає дійсності. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , знаходиться в приватній власності відповідачів: 1/3 частина квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.2003; 2/3 частини кватири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.2003 та підставі свідоцтва на спадщину від 07.06.2011, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості, та просить: - Стягнути заборгованість з [PERSON] відповідно до його частки у праві спільної часткової власності на квартиру у сумі 13 414, 29 грн., що складається з: - 10 336, 51 грн. - основного боргу; - 1 599,91 грн. - індексу інфляції; - 583, 30 грн. - 3% річних; - 894, 67 грн. - судовий збір. - Стягнути заборгованість з [PERSON] відповідно до його частки у праві спільної часткової власності на квартиру у сумі 26 828, 58 грн., що складається з: - 20 673, 03 грн. - основного боргу; - 3 199, 62 грн. - індексу інфляції; - 1 166, 60 грн. - 3% річних; - 1 789, 33 грн. - судовий збір. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідачі належним чином не виконують зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам як власникам квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, [PERSON] належить 1/3 частки квартири, [PERSON] належить 2/3 частки квартири, за якою позивачем надаються житлово-комунальні послуги. Так, в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц). Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Що стосується посилань [PERSON] на те, що послуги позивачем не надаються, судом до уваги не приймаються, оскільки будь-якими доказами це не підтверджується. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з кожного з відповідачів заборгованість у розмірі, що відповідає їх частці, тобто з [PERSON] в розмірі 13 414, 29 грн., з [PERSON] в розмірі 26 828, 58 грн.

Outcome: approved