Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

08 лютого 2024 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно якого просить стягнути з відповідача на свою користь 200 000 (двісті тисяч) гривень у якості відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції позивача. Позовна заява мотивована тим, що позивач у цій справі у період з 05.01.2007 по 28.10.2022 працював на шахтах у підземних умовах з повним робочим днем під землею, які входять до складу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля». Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини м.Кривий Ріг у позивача 24.08.2023р. було встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофіними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), парезом розгиначів правої стопи. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., ефізема легень першої ст.) група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ст. (з легким зниженням слуху. Вказані захворювання є професійними. Дата надходження повідомлення про наявність професійного захворювання до закладу Держпраці: 29.08.2023р. Захворювання виявлено під час медичного огляду. Підприємство, на якому виникло професійне захворювання: Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Цим же актом підтверджено, що причиною виникнення професійного захворювання стала тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Професійне захворювання призвело до незворотних процесів та встановлення позивачу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №548817 згідно якої позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 05.01.2024р. по 01.02.2025р. Згідно експертних висновків МСЕК позивач тепер має перебувати під наглядом лікарів та проходити лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12ААА №131923 підтверджено загальний ступінь втрати професійної працездатності у 60%. Втрата працездатності спричинила позивачу як фізичні, так і моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності лікування. Згідно висновків МСЕК позивач значно обмежений у трудових можливостях за станом здоров`я. Це в свою чергу призвело до душевних страждань, так як звичне життя позивача кардинально змінилося. В зв`язку з цим погіршився загальний стан здоров`я позивача, він втратив нормальний сон, перебував тривалий час у пригніченому стані. Вказаний стан його здоров`я зберігся і до цього часу. Професійне захворювання спричинило не просто втрату працездатність, а призвело до інвалідності, що залишило свій відбиток на психіко-емоціональному, душевному стані позивача, адже він позбавлений можливості продовжувати активний спосіб життя, значно обмежені його трудові можливості. Загалом професійне захворювання стало причиною того, що позивач має докладати додаткових зусиль для організації власного життя, яке полягає не тільки в налагодження нових соціальних зав`язків але й в необхідності проходження медичних обстежень, лікування, тобто вчинення тих дій, які він би не був вимушений вчиняти за відсутності у нього професійного захворювання. Стислий виклад позиції відповідача. 18 квітня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, мотивуючи тим, що у позивача відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві [PERSON] вказує про наявність в нього моральної школи внаслідок виявленого професійного захворювання, не виклавши в чому саме виражаються його моральні страждання та помилково вважаючи, що факт моральних страждань с очевидним, а фізична та моральна шкода є тотожними категоріями/явищами. Таким чином аргумента Позивача зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального та хибної оцінки суті документів наданих ним до позовної заяви в якості доказів, що оцінюється і тлумачиться ним на свій лад, вибірково, зі спотворенням їх змісту та відособлено від інших, ігноруючи всю їх сукупність та системність. Всупереч вищевикладеному, у документах, які додані до позовної заяви відсутні будь-які діагнози або медичні висновки щодо фактично наявних у Позивача негативних змін у психологічному / психічному здоров`ї. Більш того, документи, які Позивач надає як доказ наявності в нього моральної шкоди, не містять жодних скарг Позивача на його незадовільний психічний стан або скарг з приводу негативних проявів, таких як: психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривога, дратівливість, почуття страху, поганий сон та інші прояви, на які посилається Позивач у позовній заяві. Позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував Факт завдання йому моральної шкоди або наявність тих скарг на негативні психологічні прояви, які описує Позивач у позовній заяві. Позивач свідомо працював в шкідливих, важких та небезпечних умовах праці Також щорічно проходив періодичний медичний огляд, і був усвідомлений про стан свого здоров`я (професійне захворювання виникає не раптово, а протягом певного періоду), і під час медоглядів при погіршенні стану. Позивач також мав можливість припинити трудовий договір, однак продовжував працювати в шкідливих та небезпечних умовах, тобто свідомо йшов на ризик для свого здоров`я за для отримання пов`язаних з цим пільг та компенсацій: підвищеного заробітку, скороченого робочого дня, додаткових відпусток, пільгового стажу на пенсію тощо. В позовній заяві не наведено жодних конкретних аргументів для обґрунтування саме такого розрахунку розміру позовних вимог. Тобто невідомо, яким чином Позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду та що дана цифра означає, з чого він при цьому виходив, яким чином було розраховано моральну шкоду та за якими чинниками. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі Представник відповідача підтримала доводи відзиву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та підприємством, правонаступником прав та обов`язків якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 05.01.2007 року переведений учнем машиніста підземних устаткувань з повним робочим днем в шахті, 07.03.2007 року переведений машиністом підземних устаткувань 3 розряду з повним робочим днем в шахті, 02.07.2012 року переведений машиністом підземних установ 3 розряду дільниці водовідливу та осушення №1 з повним робочим днем в шахті, 28.10.2022 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст.38 КЗпП України. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 24 серпня 2023 року, протокол №882, позивачу було встановлено професійні захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофіними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), парезом розгиначів правої стопи. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., ефізема легень першої ст.) група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ст. з легким зниженням слуху. Згідно з п.12 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 грудня 2023 р. загальний стаж роботи [PERSON] за професією машиніст підземних установок 15 років 8 місяців у цеху в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно з п.18 Акту, причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): Важкість праці: зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю рук, тулуба, ніг) становить 3306,16 кг/м; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 30,00 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, двома руками становить 30600,00 кг/с, за участю м`язів корпуса ніг становить 30600,00 кг/с; періодичне перебування у незручній позі 26,90% часу зміни нахили тулуба (вимушені, більше 300) - 86 разів за зміну; переміщення у просторі (переходи обумовлені технологічним процесом, протягом зміни) становить 3,5 км. Хімічні фактори: концентрація вуглецю пилу; інші копалини вуглецю і вуглеродний пил вмістом вільного SiO2 від 5 до 10% в повітрі робочої зони становить 8,64 мг/м3,\~при ГДК4\~мг,\~відповідно до\~вимог «Гігієнічних\~регламентів хімічних\~речовин у\~повітрі робочої\~зони затверджених\~наказом Міністерства\~охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму 96 дБА. Згідно п.17 Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин (зазначаються конкретні факти невиконання технологічних регламентів виробничого процесу; порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту; аварійних ситуацій пошкодження захисних засобів і механізмів, систем вентиляції, екранування, сигналізації, освітлення, кондиціювання повітря; порушення правил техніки безпеки, гігієни, праці; відсутність (невикористання) засобів індивідуального захисту; недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту; неефективність роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів, механізмів, засобів індивідуального захисту; відсутність заходів і засобів рятувального характеру тощо): Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично-допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості праці. Технологія виконання підземних робіт здійснюється відповідно нормативних актів з охорони праці для вугільних підприємств України. Засоби колективного та індивідуального захисту від впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві впровадженню та забезпеченню працівника згідно з галузевими нормами. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 548817 від 23.01.2024 року виданої МСЕК, [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності, з 05.01.2024 року до 01.02.2025. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 131923 від 23.01.2024 року виданої МСЕК, [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 45 % - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість з 05.01.2024 до 01.02.2025. Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Судом встановлено, що після роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах більше ніж 15 років, та звільнення у зв`язку з виходом на пенсію 28.10.2022 року до визначення позивачу ступеню втрати професійної працездатності з 23.01.2024 року, позивач на інших підприємствах не працював. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 60% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21. У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без відрахування утримання податку та обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~ До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати\~на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з приписами ч.1 ст.134 ЦПК України в позовній заяві представником позивача визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Наявність договірних відносин між адвокатом Галкіним Вячеславом\~Леонідовичем та позивачем підтверджується договором про надання правничої допомоги № 23 від 30\~січня 2024 року.Відповідно до п.2.2.1 Перша частина у сумі 5000 гривень (додатковий гонорар) сплачується не пізніше 15.02.2024 року. У частинах\~першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункт 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22, пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду\~від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Однак в договорі про надання правничої допомоги № 23 від 30\~січня 2024 року, сторонами узгоджено оплата гонорару в розмірі 5000 гривень не пізніше 15.02.2024 року, станом на час розгляду справи 28.05.2024 року представником позивача не надано доказів оплати позивачем вказаної суми витрат на правничу допомогу. Суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість щодо основного гонорару, а також представником позивача не надано суду підтвердження оплати наданих послуг позивачем, враховуючи те, що відповідно до договору про надання правничої допомоги гонорар сплачується не пізніше 15.02.2024 року щодо додаткового гонорару.

Outcome: partial