Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою, яку уточнила, до Великолюбінської селищної ради Львівської області, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,22 ум.кад.га в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , яке належало йому на підставі Сертифікату серії ЛВ №146707, виданого на підставі рішення Городоцької районної ради №70 від 21.03.1996 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за №4181 на ім`я [PERSON] . Позовну заяву мотивує тим, що після смерті чоловіка відкрилась спадщина, в тому числі, на вищевказану частку (пай). Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку. 3 покликанням на відсутність спору щодо вказаного майна, інших спадкоємців, те, що вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з?явилась, представник - адвокат Дунас Р. Т. подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у заяві, просив про розгляд справи у його та позивачки відсутності. Представник Великолюбінської селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова подав до суду пояснення, в якому позов визнав, просив справу розглядати без участі представника селищної ради. У судове засідання учасники процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оглянувши заяви представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із позовної заяви, копій свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , спадковим майном на випадок смерті не розпорядився (а.с. 5, 8). Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 03.08.2018р. за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,22 ум.кад.га, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно сертифікату на середню земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Городоцької районної ради № 70 від 21.03.1996р., зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) 23.05.1997р. за № 4181, належала [PERSON] . Із копій Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4613360542020 від 11.06.2020, № НВ-4613359352020 від 11.06.2020 вбачається, що [PERSON] мав на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8442 га з кадастровим номером 4620983600:07:000:0058 та площею 0,2123 га з кадастровим номером 4620983600:13:000:0399, які розташовані на території Великолюбінської селищної ради (а.с. 15-17, 18-20). Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 24.06.2019р. визнано недійсними та скасовано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085862, виданий 15.01.2002 р. на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 11.01.2002 р. № 9, що зареєстрований у книзі записів державних актів за № 1127 та скасовано державну реєстрацію земельних ділянокплощею 0,8442 га та площею 0,2123 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами 4620983600:07:000:0058 та 4620983600:13:000:0399. Після смерті чоловіка позивачка зверталась до нотаріуса про прийняття спадщини, отримала відмову у вчинення вказаної нотаріальної дії. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.1ст.1225ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції Українизакріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свободвизначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що померлий [INFO] [PERSON] мав право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,22 ум.кад.га, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської області, яке успадкував після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, окрім позивачки, які б претендували на спадкове майно, немає, відповідач заперечень щодо позову суду не надав, такий визнав, а отже, є підстави до визнання за позивачкою права на зазначене право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved