Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Слісаренко Л.Л. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3 % річних в розмірі 13 702,78 доларів США, вказавши, що 27.02.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №100-ф/08, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 90 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. 27.02.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали договори поруки, відповідно до умов яких вони несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі, в тому числі сплати неустойки, штрафу, пені. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідачів в судовому порядку. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.02.2013 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту в сумі 107 796,03 дол. США та 142\~335,51 грн. пені. Дане рішення на момент подання позову не виконано і відповідач має невиконанні зобов`язання за кредитним договором №100-ф/08 від 27.02.2008 року по кредиту та відсотках перед позивачем, а тому позивач нарахував 13702,78 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за період 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (включно). На даний час відповідачі ухиляються від виконання даного зобов`язання, на направлення вимоги не реагують і заборгованість не погашають, що є порушенням законних прав позивача. А тому, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно 3% річних за кредитним договором №100-ф/08 в розмірі 13 702,78 доларів США за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року та судові витрати у розмірі 7516,37 грн.. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Слісаренко Л.Л. в судове засідання не з`явилася, проте, надіслала до суду клопотання про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Станом на день розгляду справи відповідачі відзивів не подали, від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також\~не подано\~відзиву на\~позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №100-ф/08, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 90\~000,00 доларів США зі платою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних, що підтверджується копією кредитного договору №100-ф/08 від 27.02.2008 року. 27.02.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали договори поруки №100-ф/08-р1 та №100-ф/08-р2, відповідно за якими вони несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі сплати неустойки, штрафи, пені (п.1.2, 1.3), що підтверджується копіями договорів поруки №100-ф/08-р1 та №100-ф/08-р2 від 27.02.2008 року. Згідно копії рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.02.2013 року, стягнуто солідарно з відповідачів на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту в сумі 107 796,03 дол. США та 142\~335,51 грн. пені. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610\~Цивільного кодексу\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1050\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048цього Кодексу. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша\~статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). Правовий аналіз положень статей\~526,599,611,625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Так, як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №100-ф/08 від 27.02.2008 року, всього заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 13\~702,78 дол. США. Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 оку у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно із частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зазначено, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. При цьому, в\~статті 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Частиною перша\~статті 13 ЦПК України\~визначає, що основною засадою цивільного судочинства є диспозитивність цивільного судочинства, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною четвертою\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.02.2013 року, стягнуто солідарно з відповідачів на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту в сумі 107 796,03 дол. США та 142\~335,51 грн. пені і це рішення є преюдиційним судовим рішенням при вирішенні судом спору про стягнення боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на підставі частини другої\~статті 625 ЦК України, який слід визначати у іноземній валюті - доларах США, оскільки цим преюдиційним судовим рішенням заборгованість відповідачів перед позивачем Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» була визначена саме в доларах США, без зазначення еквіваленту в національній валюті. За встановлених судом обставин, вимога позивача про стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором підлягає стягненню саме у іноземній валюті - доларах США, таке рішення набрало законної сили і обставини, встановлені цим рішенням, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Так, позивачем надано суду розрахунок заборгованості, проведений за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, виходячи з початкової суми заборгованості у розмірі 107 796,03 дол. США, зафіксованої рішенням суду, згідно якого з відповідача підлягають до стягнення 3 % річних у розмірі 13\~702,78 дол. США. З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги Банку про застосування\~ст. 625 ЦК України\~заявлені за період, який не стосується періоду дії в країні воєнного стану. За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання 13\~702,78 дол. США. Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 7\~516,37 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved