Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

06 жовтня 2023 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 13143 грн 89 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] 16 березня 2018 року був укладений Договір №2018/І_С/308-000499 про приєднання (далі -Договір-1), - це договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач обрав банківський продукт на умовах тарифного плану\~ «Соціальна картка». Банк на підставі та відповідно до умов Договору-1, законодавства України відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] , субрахунок [NUMBER] та видав картку і ПІН-код конверт з пін-кодом картки. Платіжну картку відповідач отримував особисто 16.03.2018. На картковий рахунок відповідача\~ помилково поступила неналежна сума коштів в розмірі 8100 грн, що призвело до виникнення несанкціонованої заборгованості/несанкціонованого овердрафту перед банком, та відповідно сума несанкціонованої заборгованості є кредитною заборгованістю. Відповідач не повідомив банк про неналежний переказ та/або помилкове зарахування коштів на рахунок/субрахунок та не подав до банку протягом трьох днів платіжне доручення на повернення відправнику неналежного переказу, отже станом на 26 травня 2019 року за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 13143 грн 89 коп., з них: 8033 грн 87 коп. прострочена заборгованість по кредиту, 5110 грн 02 коп. прострочена заборгованість по процентах. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2684 грн 00 коп. 02 листопада 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, але була повернута до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 66) Станом на 10 червня 2024 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що\~\~ 16 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений Договір, шляхом подання останнім Заяви-Договору №2018/І_С/308-00499 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», продуктом якого є «Соціальна картка». На умовах тарифного плану «Соціальна картка» відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . (а.с.46) Відповідачем були отримані платіжні картки:\~ 24.06.2020 - № [NUMBER] ; 04.03.2019 № [NUMBER] ; 16.03.2018 № [NUMBER] .(а.с.47-49) 08 травня 2023 року позивач у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України направив відповідачу вимогу про дострокове повернення несанкціонованої заборгованості в сумі 13143 грн 89 коп. (а.с.54). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). З наданого Договору-1 не вбачається, що між сторонами укладений кредитний договір, в належній формі з досягненням згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Крім цього, як зазначає позивач, відповідачу помилково були надіслані кошти в сумі 8100 грн. Проте, з наданої позивачем виписки по особовому рахунку з 16.03.2018 по 26.05.2023, вбачається, що переказ коштів в сумі 8100 грн здійснено 24.12.2021 переказом р2р за карткою [NUMBER] . Також, вбачається, що вище також був переказ коштів в сумі 3000 грн, переказом р2р за карткою [NUMBER] . (а.с.42 зворотній бік). Однак, позивач висуває позовні вимоги до відповідача саме на суму в розмірі 8100 грн. P2P-перекази це технологічний процес обміну грошовими коштами між двома або більше особами без використання традиційних фінансових посередників, таких як банки чи фінансові установи. З наданих позивачем доказів не вбачається, що саме фінансовою установою банком ПАТ АТ «Укргазбанк» були перераховані ці кошти відповідачу, в матеріалах справи відсутні докази цього, що виключає наявність обставини та фактів перерахування цих коштів саме ПАТ АТ «Укргазбанк». В змісті позовної заяви позивач сам вказує, що 24 грудня 2021 року з причин неуспішної операції з переказу на картковий рахунок відповідача помилково поступила неналежна сума коштів в розмірі 8100 грн. З викладеного вище, вбачається, що відповідач без достатньої правової підстави набув майно у вигляді коштів в зазначеному розмірі, що на загальних підставах це є виникненням зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частинами 2, 3 вказаної статті визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В Договорі-1, який власноруч підписаний відповідачем відсутні умови та тарифи процентних ставок. Крім цього, позивач не надав доказів розрахунку процентів. За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Отже, наведені обставини підтверджують факт саме безпідставно набутого майна відповідачем, а не як отримання ним кредитних коштів, що свідчило б про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати: - чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; - чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; - чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20). Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» за необґрунтованістю позовних вимог та неефективним\~ способом захисту.

Outcome: dismissed