Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

\~До Васильківського міськрайонного суду Київської області від Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вона просить стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 15\~000,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття з проведенням щорічної індексації. Вказуючи на те, що 11 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено шлюб, що зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №157.Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з квітня 2022 року сторони припинили між собою шлюбні стосунки і почали доживати окремо один від одного. Діти залишились проживати разом з матір`ю. Враховуючи те, що через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів та інтересів збереження шлюбу було неможливим, у січні 2023 року позивач звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу. 17 липня 2023 року рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області по справі № 288/347/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після початку повномасштабного вторгнення росії в Україну діти разом з позивачем виїхали за кордон до Сполучених Штатів Америки. Станом на день звернення до суду з позовною заявою, позивач з дітьми проживають у штаті Орегон Сполучених Штатів Америки та перебувають на повному її утриманні, оскільки після розлучення відповідач припинив надавати кошти на утримання їх спільних дітей. Тому на даний час всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню утриманню дітей позивач виконує самостійно, оскільки жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дітьми та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання, сторони між собою не досягли. Враховуючи зазначене, позивач вирішила формалізувати стосунки з відповідачем утримання їх спільних дітей шляхом отримання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, що наддасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання дітей. Адже, орієнтовна сума щомісячних витрат на утримання дітей складає приблизно до 1 000 (однієї тисячі) доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 37 700 гривень (1USD = 37.7UAH).що складається з витрат на щоденні загальні побутові потреби дітей у харчуванні та одязі, оплаті спортивних секцій, шкільного та спортивного знаряддя, додаткових занять з профільних предметів, витрат на медичне обслуговування, лікування, відпочинок, дозвілля, кишенькові витрати дітей тощо. Крім цього щомісячно позивач несе витрати по оренді житла та оплаті комунальних послуг, інтернету та мобільного зв`язку. В контексті викладеного також зазначають, що в Сполучених Штатах [PERSON] та [PERSON] навчаються у загальноосвітній школі у сьомому та дев`ятому класах відповідно. Крім цього діти відвідують спортивні секції та беруть додаткові заняття по профільним предметам, витрати по яких також фінансуються позивачем самостійно. Зокрема, [PERSON] грає в хокей, щомісячна вартість якого складає 150 доларів США офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 5 655 гривень (1USD = 37.7UAH), а Маргарита додатково займається з викладачем по математиці (вартість заняття 25 доларів США за годину, що в перерахунку складає 940 грн./год.). Також, зазначають, що маючи проблеми із зором, Маргарита потребує проходження регулярного медичного обстеження, лікування та заміни денних лінз для корекції зору, що також призводить до значних фінансових витрат, які повністю компенсуються за рахунок позивача оскільки відповідач участі у витратах на дітей не приймає і своїх обов`язків щодо утримання дітей не виконує, при тому, як сам веде повноцінний образ життя і витрачає свій заробіток виключно на себе та свої потреби. З урахуванням викладеного, враховуючи майновий стан відповідача, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що відповідач є особою працездатною, фізично здоровою будь-яких обмежень, щодо можливості працювати та отримувати дохід він не має, позивач, вважає за можливим, просити судвстановити аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей передано до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю (а.с.35). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с.46). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2024 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито спрощене позовне\~провадження без\~виклику осіб (а.с.63). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 року клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів,\~повернути без розгляду(а.с.97-98). 20.02.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Камільовського В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки В абзаці 2 сторінки 2 позовної заяви представник Позивача зазначила, що після розлучення відповідач припинив надавати кошти на утримання дітей. По тексту позовної заяви представник Позивача неодноразово зазначає про ухилення Відповідача від участі в утриманні дітей. При цьому, до позовної заяви приєднано дві платіжні інструкції на загальну суму 88 100 гри. зі змісту яких вбачається, що Відповідач (платник) перерахував на рахунок Позивачки (отримувач) зазначену суму. Тобто, представник Позивача фактично суперечить сама собі, зазначаючи з однієї сторони, що Відповідач ухиляється від обов`язку утримання дітей, а з іншої сторони надаючи докази того, що Відповідач перераховував кошти на рахунок Позивачки.Із аналізу позовної заяви можна зробити чіткий висновок. Вона є необгрунтованою, а викладені твердження не підтверджуються належними доказами. Так само не надано доказів іншим твердженням, наведеним у позовній заяві, наприклад: в абзаці 5 на с. 2 позовної заяви зазначено, що Позивачка працює. Чим це підтверджується? в абзаці 6 на сторінці 2 позовної заяви зазначено, що орієнтовна сума щомісячних витрат на утримання дітей складає до 1000 доларів США. При цьому до позовної заяви приєднано лише один документ про витрати Позивачки на дитину, хоча за своєю суттю, такого роду витрати не відносяться до аліментів, а є додатковими витратами; в абзаці 7 на сторінці 2 позовної заяви зазначено, що в [PERSON] та [PERSON] навчаються у загальноосвітній школі у 7 та 9 класах. Жодного доказу цьому надано не було;в 9 абзаці зазначено, що Маргарита додатково займається в викладачами на наводиться вартість таких занять. Чим це підтверджується? наступному абзаці зазначено про проблеми із зором у Маргарита, необхідність проходження регулярних обстежень та лікування. При цьому жодного висновку обстежень, жодного документу про стан здоров`я дітей не надано. На с. 4 позовної заяви представник Позивача зазначає, що Відповідач є працездатним, працевлаштованим, має високий, стабільний та регулярний дохід. Якими доказами підтверджується висновок про значний дохід, отримання дивідендів та їх розмір, представник Позивача звісно ж не зазначає, так само як і не надає таких доказів. Відповідач не заперечує того факту, що він працює на посаді директора ПрАТ «Попільнянське автопідприємство 1 1839». Зі змісту довідки вбачається, що заробітна плата Відповідача на вказаному підприємстві станом на січень 2024 р. складає 7100 грн. На думку Відповідача, заявлений у позовній заяві розмір аліментів 15 000 грн. є непомірно високим, не співвідносить із його доходами, а також є абсолютні необгрунтованим. Виїзд Позивачки із дітьми до США, про що також було зазначено у позовній заяві, було зумовлено початком повномасштабного вторгнення росії в Україну. Станом на сьогоднішній день в регіоні де проживали Позивачка, Відповідач та їх діти, не ведуться бойові дії, тобто відпала обставина, яка зумовила переїзд до іншої країни. Відповідач позбавлений можливості забезпечувати утримання дітей в Сполучених Штатах Америки, враховуючи, що він проживає і працює в Україні, де його доходи абсолютно неспівмірні із витратами на проживання в США. Абсурдним виглядає зазначене на с. 4 позовної заяви твердження, що усі зароблені кошти Відповідача йдуть виключно на його власні потреби та розваги, зокрема на азартні ігри та алкогольні напої, до яких відповідач має схильність та на які витрачає значні кошти. Чим підтверджуються такі, некоректні та безпідставні звинувачення, звісно ж представник Позивача не зазначає, та відповідно доказів не надає.Зі змісту позовної заяви також вбачається, що ті витрати, на які посилається Позивач, наприклад відвідування занять з хокею, не є аліментами, в розумінні ст. 181 СК України, а саме додатковими витратами, в розумінні ст. 185 СК України. Всупереч вищезазначений норм Сімейного кодексу України та судової практики, представник Позивача фактично ототожнила аліменти та додаткові витрати на дітей. При цьому, прохальна частина позовної заяви не містить вимог про стягнення додаткових витрат на дітей. Таким чином, позовна заява представника Позивача є абсолютно необгрунтованою, адже жодними належними доказами не підтверджують обставини, які підлягають з`ясуванню у даній категорії справ, а саме, обсяг витрат Позивачки на дітей та співвідношення цих витрат із заявленою сумою позовних вимог, та навіть, як вже було зазначалося вище, доказів того, що діти проживають разом із Позивачкою, і саме вона несе витрати на їх утримання. Відповідачем з метою отримання правової допомоги було укладено Договір № 142/1801/24 від 18.01.2024 р. із АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «КАМІЛЬОВСЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ». Сторонами Договору було погоджено, що гонорар (винагорода) адвоката складає 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. без ПДВ за 1 (одну) годину надані послуг. Попередній опис правової допомоги, яка буде надана при супроводі справи адвокатом:підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 2 години (5000 гри.);підготовка та подання заперечення - 1,5 години (3750 гри.). Таким чином, орієнтовний розмір витрат Відповідача на правничу допомогу складе 8750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи зазначену норму процесуального законодавства, заявляю, що докази витрат, які Відповідач сплатив, або має сплатити у зв`язку із розглядом справ будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення (а.с.100-110). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 року у задоволенні клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, відмовлено (а.с. 177-179). 27.03.2024 року до суду від представника [PERSON] адвоката Свірєпової А.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначають, щоу відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що (цитата) «Представник позивача фактично суперечить сама собі, зазначаючи з однієї сторони, що Відповідач ухиляється від обов`язку утримання дітей, аз іншої сторони надаючи докази того, що Відповідач перерахувавкошти на рахунок Позивачки». З вказаним погодитись не можна, оскільки такі висновки представника відповідача не відповідають змісту позовної заяви. У позовній заяві представник позивача зазначає, шо (цитата): «Станом на день звернення до суду з позовною заявою, позивач з дітьми проживають разом у штаті Орегон Сполучених Штатів Америки та перебувають на повному її утриманні, оскільки після розлучення відповідач припинив надавати кошти на утримання їх спільних дітей.Тому на даний час всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню та утриманню дітей позивач виконує самостійно, оскільки жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дітьми та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання, сторони між собою не досягли» (абзаци 2, 3 сторінки2).Одночасно на сторінці 6 (в абзаці 2) позовної заяви представник позивача вказує, що (цитата) «На спроможність відповідача виплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі заявленому в позові вказують також попередні оплати, які відповідач здійснював до розірвання шлюбу. Зокрема до позову додаються платіжні інструкції про перерахування коштів відповідачем на користь позивача у розмірі 68 050 грн. 07.02.2023 року та у розмірі 20 050 грн. - 06.04.2023 року». Отже, із змісту позовної заяви вбачається, що ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дітей має місце після розірвання шлюбу між сторонами. При цьому, подані до позовної заяви докази - платіжні інструкції датовані 07.02.2023 року та 06.04.2023 року зазначеним твердженням представника позивача не суперечать, оскільки грошові кошти були перераховані відповідачем до розірвання шлюбу, яке відбулось за рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17.07.2023 року. Вказане дає підстави стверджувати, що адвокат Камільовський В.В. навмисно перекручує зміст позовної заяви на користь відповідача, водночас доказів в спростування викладених у позові обставин, які він заперечує, не надає. Відтак, враховуючи те, що доказів належного виконання своїх батьківських обов`язків після 17.07.2023 року відповідач не надає, цілком зрозуміло та не потребує додатковому встановленню той факт, що з цього часу діти перебувають на повному утриманні матері - позивача по справі, про що і було зазначено у позовній заяві. З огляду на вказане у позивача не було потереби у наданні доказів на підтвердження придбання дітям продуктів харчування, одягу, взуття тощо. В контексті викладеного слід також вказати, що прохальна частина відзиву на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача про стягнення аліментів в повному обсязі свідчить про нехтування відповідачем своїм обов`язком щодо утримання дітей, який відповідно до ст. 180 СК України є рівною мірою обов`язком як матері, гак і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а також є проявом байдужості до потреб дітей в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування комунальними та медичними послугами) та погреб у реалізації соціального та духовного розвитку. Виїзд дітей разом із матір`ю до Сполучених Штатів Америки підтверджують також відмітки у паспортах для виїзду за кордон [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , копії яких містяться в матеріалах справи. Наразі позивачу та дітям були видані внутрішні паспорти з яких вбачається, що останні проживають у США за однією адресою. Тому, для усунення розбіжностей, які містяться у відзиві на позовну заяву, прошу поновити строк на подання доказів та приєднати вказані документи до матеріалів справи (копії надаються), оскільки подання таких доказів на даній стадії судового процесу зумовлено доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, які підлягаю спростуванню. Крім цього слід вказати, що до виїзду за кордон, проживання дітей в Україні разом з матір`ю було підтверджено витягом № 318 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, який також міститься в матеріалах справи.Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів тому, що діти проживають разом позивачем, не узгоджують з документами, які містяться в матеріалах справи, а відтак є необгрунтованими. У позовній заяві зазначено, що (цитата): «Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, зокрема отримує дохід займаючи посаду директора Приватного акціонерного товариства «Попільнянське автопідприємство 11839». Крім цього, відповідач являється засновником (100% власником корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СЕИКО», де отримує прибутки у вигляді дивідендів. Також позивачу відомо, що відповідач регулярно отримує неофіційні прибутки від комерційної діяльності, що може бути доведено в суді витратами відповідача по картковим банківським рахункам, розмір яких в рази перевищує офіційно задекларований дохід. Згідно даних позивача, відповідач має відкриті рахунки в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк». Крім цього, на спроможність відповідача виплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі заявленому в позові вказують також попередні оплати, які відповідач здійснював до розірвання шлюбу. Зокрема до позову додаються платіжні інструкції про перерахування коштів відповідачем на користь позивача у розмірі 68 050 гри. - 07.02.2023 року та у розмірі 20 050 грн. - 06.04.2023 року». Також представником відповідача не спростовані доводи позовної заяви про те, що відповідач являється бенефіціарним власником ТОВ «АГРО-СЕИКО», оскільки заперечень з цього приводу у відзиві на позовну заяву представником відповідача не наведено.Між тим відповідач замовчує і самостійно не надає суду докази отриманого ним прибутку від ведення господарської діяльності ТОВ «АГРО-СЕИКО». що є підставою для встановлення таких фактів за заявленим представником позивача клопотанням про витребування доказів, оскільки сума доходу платників аліментів безпосередньо впливає на розмір аліментних зобов`язань. Доводи позовної заяви про те, що відповідач отримує неофіційні прибутки розмір яких в рази перевищує офіційно задекларований дохід було підтверджено також поданою представником відповідача довідкою з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового' державного соціального страхування за формою ОК-7 від 13.02.2024 року, аналіз даних якої в сукупності з іншими документами, які містяться в матеріалах справи, свідчить про те, що витрати відповідача перевищують розмір його річного доходу. Отже, розмір доходу відповідача, не відповідає задекларованому, який він показав суду, оскільки витрати відповідача лише тільки за двома квитанціями у лютому-квітні 2023 року вже перевищили розмір його доходу за рік, при цьому є очевидним, що відповідач також несе інші поточні витрати, як то: придбання їжі, одягу, витрати на житлово-комунальні послуги, послуги мобільного зв`язку тощо, які при цьому не враховувались.Слід також вказати, що у травні 2023 року відповідач зустрічався з позивачем та дітьми у Сполучених Штатах Америки. Цілком зрозуміло, що вартість такої поїздки та перебування відповідача на протязі майже тижня в Маямі потребує значних фінансових вкладень, що, в свою чергу, також не узгоджується з розміром заробітку відповідача згідно поданої ним до суду довідки. До того ж ставить під сумнів достовірність даних про доходи, які показав відповідач в посольстві Сполучених Штатів Америки в Україні для отримання візи США, про що представником позивача буде подано відповідний адвокатський запит. Також не можна погодитись з посиланнями представника відповідача на те, що витрат на відшкодування занять з хокею не відносяться до аліментів, а є додатковими витратами які підлягають стягненню за ст. 185 СК України, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимога законодавства, а тому просили позову задовольнити (а.с.190-192). 09.04.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Камільовського В.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому зазначають, що Ознайомившись зі змістом відповіді на відзив, Відповідач вважає за необхідне висловити свої заперечення, наступного змісту: Представник Позивача, виходячи із зазначеного у відповіді на відзив, усвідомивши, що позовна заява є необгрунтованою та не підкріпленою жодними доказами, вирішила спробувати перекласти обов`язок доказування із Позивача, інтереси якої вона представляє, на Відповідача. Вочевидь, на думку представника позивача цивільний процес грунтується на тому, що одна сторона, в даній ситуації Позивач, зазначає якусь обставину чи подію, при цьому не надаючи доказів наявності цієї обставини чи події, і якщо інша сторона, в даній ситуації Позивач, доказами таку обставину чи подію не спростує, значить така обставина чи подія має місце, і ним визнається. Як вже зазначалося у відзиві, Позивачем не надано доказів, які дозволяють з`ясувати обставини, що підлягають з`ясування під час розгляду справи про стягнення аліментів. До позовної заяви не приєднано доказів жодної із тих обставин на які посилається представник Позивача, наприклад, що Позивач працює, розмір витрат на дітей, докази того що діти навчаються, докази того, що додатково займаються із репетирами, докази витрат на харчування, лікування тощо.Відсутні навіть докази того, що діти проживають саме із Позивачем!Представник Позивача у відповіді на відзив зазначає, що Відповідачем визнавалася та обставина, що діти виїхали разом із його дружиною до США.Проте, це не звільняє Позивача та її представника від обов`язку надання доказів того, що діти дійсно проживають з нею, що саме вона несе витрати на їх утримання.Дуже цікаво виглядають ті докази, які було надано представником Позивача разом із відповіддю на відзив. Стосовно порушення порядку подання цих доказів, я зазначу пізніше. Згідно наданого перекладу посвідчення особи [PERSON] , [INFO] , вона проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому, відповідно до посвідчення особи - [PERSON] , 25.04.2011 р. він проживає за адресою: [ADDRESS] .Тобто, діти проживають за різними адресами. Виходить, що один із дітей проживає окремо від Позивача? Для чого представником Позивача надано вказані документи, та які обставини вони мають підтвердити? Окремо варто наголосити на тому, що приєднані до відповіді на відзив документи, складені англійською мовою, перекладені, аде жодним чином не легалізовані (відсутній апостиль), що унеможливлює підтвердження автентичності таких документів на предмет ідентифікації органу, що його видав та посадової особи, яка його підписала. При застосуванні Гаазької Конвенції виконується процедура проставлення апостиля на офіційних документах компетентними органами для представлення їх на території держав учасниць Конвенції. Апостиль це спеціальний штамп у формі квадрата, довжина сторін якого дорівнює щонайменше 9 сантиметрам, який засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписувала документ, і автентичність відбитку печатки або штампа, яким скріплено документ. В Україні розмір спеціального штампу апостилю встановлено 10x10. Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції, апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріплюється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Гаазьку Конвенцію, а відповідно і зразка апостилю, викладено французькою та англійською мовами. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (Conventiondela Hayedu 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою.Натомість, представником Позивача надано лише переклади документів. Крім того, частиною 2 ст. 83 ЦПК України чітко встановлено, що Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У той же час, приєднуючи до відповіді на відзив докази, представник Позивача не дотрималася жодної норми ЦПК із вищезазначених. Таким чином, приєднані до відповіді на відзив документи, не можуть бути прийняті судом, з огляду на зміст ч. 8 ст. 83 ЦПК України. Та інформація стосовно Відповідача, яку представник Позивача постійно зазначає у процесуальних документах (зокрема стосовно доходів Відповідача та їх приховування) є виключно припущеннями, а

Outcome: partial