Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

04 червня 2024 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] , в особі представника [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1180378 від 04 червня 2024 року (а.с.4-5), про встановлення факту смерті батька заявника - [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Єлисеївка Приморського району Запорізької області, Україна, який помер [INFO] у селі Єлисеївка Приморського району Запорізької області, Україна; (причина смерті: серцева недостатність, не уточнена, хронічна ішемічна хвороба серця не уточнена, гіпертонічна хвороба ІІІ стадії) відповідно до корінця медичного свідоцтва про смерть серії 23 № 200132439 від 13.05.2024 року. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] у селі Єлисеївка Приморського району Запорізької області помер батько заявника [PERSON] , [INFO] . Вказана місцевість є тимчасово окупованою територією України російськими загарбниками, внаслідок чого не працюють органи державної реєстрації актів цивільного стану, а тому неможливо отримати українське свідоцтво про смерть. Зважаючи на те, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, заявник звернулася до суду, адже встановлення даного факту є життєво необхідним заявнику. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження (а.с.18). У судове засідання заявник [PERSON] і її представник адвокат Яковенко О.С. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.19, 21). При цьому, адвокат Яковенко О.С. надіслав на адресу суду через систему «Електронний суду» заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі сторони заявника, заяву підтримують з викладених у ній підстав та наполягають на задоволенні заяви у повному обсязі (а.с.22-23). Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.20), до судового засідання також не з`явився. При цьому, представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи (а.с.24). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , який видано Приморським РС УДМС України в Запорізькій області 05 квітня 2014 року (а.с.11). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , який видано Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 13 жовтня 1998 року, вона є громадянкою України (а.с.6-7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 травня 1964 року Єлисеївською сільською радою Бердянського району Запорізької області, батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] , відповідний актовий запис № 22 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08 травня 1986 року відділом РАЦС міста Запоріжжя, [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, відповідний актовий запис № 934. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно є донькою [PERSON] та, в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦПК України, є особою, якій надано право звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Правовий режим тимчасово окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно з ч. 1 ст. 1 цього Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зважаючи на викладене, даний випадок зумовлює необхідність застосування передбаченого ст.\~317\~ЦПК України порядку встановлення факту смерті рідного батька заявника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у селі Єлисеївка Приморського району Запорізької області, Україна; (причина смерті: серцева недостатність, не уточнена, хронічна ішемічна хвороба серця не уточнена, гіпертонічна хвороба ІІІ стадії) відповідно до корінця медичного свідоцтва про смерть серії 23 № 200132439 від 13.05.2024 року, виданого на окупованій території України. Дана місцевість є тимчасово окупованою територією російськими загарбниками, внаслідок чого неможливо отримати українське свідоцтво про смерть. Встановлення даного факту заявнику життєво важливо. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 52/5\~від 18.10.2000 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2020 року) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Положеннями ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» (далі - Закон України) передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті померлої особи. Враховуючи, що заявником були надані докази, які в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. Окрім того, суд даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, адже встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення. Положеннями ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд допускає негайне виконання рішень. На підставі викладеного та

Outcome: approved