Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Юхименко Н.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2016. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] проживав в шлюбі з [PERSON] до 10.11.2014. Від подружнього життя вони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох дітей. З 17.04.2024 стягнення проводяться на одну дитину. Наразі [PERSON] навчається в 10 класі комунального закладу «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради». У вільний від навчання час [PERSON] проживає разом з [PERSON] та вважає його дім своїм постійним місцем проживання. В будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , зберігаються особисті речі, приладдя для навчання та дозвілля [PERSON] , є її кімната. Дитина перебуває на повному утриманні [PERSON] , при цьому [PERSON] отримує аліменти на її утримання. Вказує, що проживання дитини разом з [PERSON] і перебування її на його утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, які були підставою для стягнення з нього аліментів в 2016 році і має тягнути за собою звільнення його від сплати аліментів. З огляду на викладене просить припинити стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 з дати подачі позову до суду, а також відкликати виконавчий лист №389/731/16 зі Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Юхименко Н.В. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу слухати за її та позивача відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Розгляд справи просила проводити за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . ІІ батьками є батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 задоволено заявлені вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів) на кожну, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] та донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , розпочавши стягнення з 17.03.2016. [PERSON] навчається в 10-Г класі комунального закладу «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради», що підтверджується довідкою в.о.директора вказаного навчального закладу від 12.10.2023 №407. Згідно з довідкою начальника Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.04.2024 №22498, у відділі перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №389/731/16-ц, виданий 11.05.2016 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В 2023-2024 роках кошти надходили на депозитний рахунок відділу та перераховані стягувачу. Станом на 01.04.2024 заборгованість по аліментах відсутня. Згідно з листом Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 04.06.2024 №33143, стягнення аліментів за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.06.2024 не здійснюється, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Заборгованість по вказаним виплатам відсутня. Згідно з довідкою виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 22.04.2024 №469, до складу сім`ї [PERSON] входить донька [PERSON] , [INFO] . Адреса фактичного проживання: [ADDRESS] . Частиною четвертою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту\~ст.181 СК України\~вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч.3 ст.181, ст.183 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої\~статті 181 СК України\~свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При цьому, відповідно до\~ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до положень ч.4\~ст.273 СК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі\~ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст.273 СК України\~додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у\~статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з положеннями\~ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст.273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. У постанові від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20) Верховний Суд зазначив, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.\~Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів. У постанові від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22) звернено увагу на застосування принципу найкращих інтересів дитини у справах щодо припинення стягнення аліментів. Міжнародні норми закріплюють, що в кожному з питань, які стосуються дітей, всі органи мають керуватися принципом найкращих інтересів дитини. У питаннях щодо аліментів, майнового утримання дитини тощо цей принцип також є застосовним, тому суди зобов`язані його враховувати. Позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів на те, що їх спільна донька проживає з ним та навчається в комунальному закладі «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради». Судом достовірно встановлено факт проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] та факт того, що донька перебуває на його утриманні, відповідачем визнано та не спростовано. Таким чином, проживання та перебування неповнолітньої [PERSON] разом з батьком позивачем у справі, є підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 7\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги досліджені на їх підтвердження докази, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З метою недопущення порушення прав позивача та належного здійснення виконавчого провадження, суд вважає за необхідне виконавчий лист № 389/731/16-ц, виданий 11.05.2016 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, повернути на адресу суду, що його видав, після набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 3000 грн 00 коп, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу пов`язаних з розглядом даної справи, представником позивача надано наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги №11 від 23.04.2024, акт приймання-передачі від 23.04.2024. Крім того, в матеріалах справи міститься ордер серії ВА №1078990 від 24.04.2024 на представництво адвокатом Юхименко Н.В інтересів [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правничу допомогу. Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3\~000 грн 00 коп є співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З доданих до позовної заяви квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в сумі 605 грн 60 коп. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% сплаченого нею судового збору в сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved