Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 02 січня 2024 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 32010 гривень 30 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2664333 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2664333 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 07 грудня 2021 року [PERSON] прийняв пропозицію щодо укладення договору №2664333, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Е263, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 07 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2664333 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов договору, не здійснював повернення суми наданого кредиту і процентів за користування кредитом у повному обсязі, або не сплачував взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до реєстру боржників, заборгованість [PERSON] за кредитним договором, станом на дату відступлення права вимоги, складала 32010 гривень 30 копійок. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів, станом на дату подання позовної заяви, не здійснював, тому заборгованість за договором №2664333 від 07 грудня 2021 року становить 32010 гривень 30 копійок з яких заборгованість по тілу кредиту 7000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 25010 гривень 30 копійок. З урахуванням зазначеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання коштів у позику №2664333 від 07 грудня 2021 року у розмірі 32010 гривень 30 копійок, а також понесені судові витрати пов`язані із сплатою судового збору розмірі 2684 гривні 00 копійок. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. Позивач повідомлявся про розгляд справи належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 43, 49), однак представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві (а.с. 3) міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги частково. Дійсно укладав договір про надання грошових коштів у позику із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 7 грудня 2021 року та отримав кредит у розмірі 7000 гривень. Гроші потрібні були йому на операцію. Договір було укладено в електронному вигляді за допомогою телефону. Підписав його одноразовим ідентифікатором, особливо не вчитуючись. Раніше він вже брав гроші у кредит у ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розрахувався вчасно. А із цим договором, змінились життєві обставини, тому не сплачував. Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000 гривань визнає. Заборгованість за відсотками у розмірі 25010 гривень 30 копійок вважає завеликою у порівнянні із тілом кредиту. Згоден сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі, приблизно, 20 відсотків від заявленої суми. Скільки це буде він не рахував. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення позивача, представника позивача про розгляд справи, відсутність, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача за участю відповідача. Заслухавши відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого 22 листопада 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (який було оглянуто у судовому засіданні), зареєстроване місце проживання якого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради № 111 від 17 січня 2024 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 41). Суд встановив, що 07 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2664333 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим електронним ідентифікатором Е263 (а.с.5-11). У даному договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту обумовлено усі істотні умови договору, а саме, тип кредиту кредит, сума кредиту 7000 тисяч 00 гривень (п. 1.2. договору), строк дії договору 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3. договору), процентна ставка стандартна становить 1,99% в день (п.1.4. договору). Про те, що відповідач був ознайомлений із умовами договору свідчить також паспорт споживчого кредиту, який містить відмітку підпис споживача електронним підписом Е263 07 грудня 2021 року о 03:36:48 [PERSON] (а.с 13-14). Додаток № 1 до договору - Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 12), також містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором Е263 07.12.2021 року 03:36:48 [PERSON] . На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №2664333 від 07 грудня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23 травня 2023 року (а.с. 16-22), із якого вбачається, що відповідач сплатив проценти за користування кредитом, за графіком платежів, один раз 05 січня 2022 року у розмірі 4179 гривень 00 копійок. За ставкою 1,99% у день відсотки за користування кредитом нараховувались первісним кредитором 4 місяці з 07 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року та з 25 жовтня 2022 року по 02 грудня 2022 року, з 25 лютого 2022 року по 25 квітня 2022 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами не здійснювались. У період з 26 квітня 2022 року по 24 жовтня 2022 року відсотки за користування кредитом нараховувались за ставкою 0,99% у день. П. 3.5 договору передбачено що нарахування процентів за користування кредитом є правом Товариства, а не обов`язком. Товариство без погодження з Клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. Отже відповідно до п.1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-25/23, відповідно до якого Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору, а Новий кредитор набув Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнюють ціні Договору факторингу у порядку та строки, встановлені Договором факторингу (а.с. 23-25). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників), витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 32010 гривень 30 копійок (а.с.26-27, 28). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 року (провадження № 61-16243 св. 20). Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (№14-10 цс 18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором. Прострочення виконання зобов`язання боржником є порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а тому позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~з платіжної\~інструкції №435\~від 15\~грудня 2023\~року позивач\~сплатив 2684\~гривні 00\~копійок судового\~збору (а.с.4).\~Вимоги позивача\~підлягають задоволенню\~в повному\~обсязі,\~а тому\~судовий збір\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача.

Outcome: approved