Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою з 14 травня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 жовтня 2020 року, і мають від цього шлюбу трьох дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним /позивачем/ та перебувають на його утриманні. З вересня 2020 року старший син [PERSON] став студентом ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом» денної форми навчання та за 2020-2023 роки він (позивач) сплатив за навчання сина 123050 грн. Вважав, що відповідачка повинна відшкодувати йому половину вказаних витрат в розмірі 61525 грн. Тому просив стягнути з відповідачки на свою користь додаткові витрати на навчання сина у вказаному розмірі. Ухвалою суду від 29 березня 2024 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Однак, відповідачка відзив на позов не подала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають трьох дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем /а.с.16,19,26,27-30,31 /. Як вбачається з матеріалів справи /а.с.20-25/, повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , з вересня 2020 року навчається в Інституті медичних та фармацевтичних наук ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом» та позивачем було сплачено за його навчання в цьому навчальному закладі: 20 серпня 2020 року 24750 грн., 12 серпня 2021 року 13\~500 грн., 17 вересня 2021 року 15\~750 грн., 30 серпня 2022 року 27\~000 грн., 13 липня 2023 року 42\~050 грн., а всього 123050 грн. Відповідно до\~ст.185\~СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №127/16614/15-ц ). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК (2947-14) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. З огляду на зазначене, оскільки вказані витрати позивача пов`язані із розвитком певних здібностей їх з відповідачкою сина, то суд вважає такі витрати додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а так як вони є доведеними позивачем, чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі у додаткових витратах на дитину і відсутні підстави для зменшення розміру частки відповідачки у цих витратах, то суд вбачає необхідним, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , 12\~375 грн., що становить частину витрат на навчання неповнолітнього сина, сплачених позивачем 20 серпня 2020 року (24\~750 грн. : 2). В частині вимог щодо зобов`язання відповідача відшкодовувати половину витрат позивача на навчання дитини в подальшому, коли він досяг повноліття, суд визнає за необхідне відмовити, зважаючи на наступне. Статтею 199\~СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею\~\~199 цього Кодексу. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , на даний час є повнолітнім, а тому позивач має право на отримання аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, до досягнення нею /дитиною/ 23-річного віку, а не на відшкодування додаткових витрат в зв`язку з цим. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial