Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач- неповнолітня [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовом до матері [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь у розмірі 1/4 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позову зазначає, що до листопада 2020 року вона проживала з матір`ю в Італії, але вимушена була повернутися через фізичне насилля, що вчинялось співмешканцем матері та реагування останньої на заяви доньки. Зазначає, що проживає разом з бабусею та дідусем в кв. [ADDRESS] .Батько [PERSON] матеріально утримує [PERSON] , а мати [PERSON] не спілкується з дочкою, нею не цікавиться, не забезпечує всім необхідним для життя, розвитку та навчання. В судовому засіданні [PERSON] у присутності батька [PERSON] підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, правом надання відзиву на позов не скористалася. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши вступне слово позивача [PERSON] , її законного представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати позивача змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим 10.07.2019 Відділом реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Неповнолітня [PERSON] з 05 листопада 2020 року з матір`ю не проживає, повернулась в м.Харків і зареєстрована з 10.12.2020 р. в буд. [ADDRESS] у сторонньої особи, хоча її батько проживає в квартирі своєї матері за адресою [ADDRESS] , офіційно не працює. Судом встановлено, що позивач проживає з батьками тата по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2000 р. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , які стягувались на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.12.2015 та звільнено його від сплати аліментів з 05.11.2020. Постановою Полтавського апеляційного суду від 18.01.2024 відмовлено у позові [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи з 09.02.2021 р., оскільки відсутні докази перебування неповнолітньої [PERSON] на утриманні батька та несення ним будь-яких розходів на утримання дочки. Позивач [PERSON] звернулася за захистом своїх прав та інтересів відповідно до ч.4 ст. 152 СК України у квітні 2024 р. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Таке положення відображене в статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу, згідно з яким батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Визначаючи розмір\~аліментного платежу\~суд враховую,\~що \~ [PERSON] \~працює,\~ \~не має\~зобов`язань щодо\~сплати аліментів\~на утримання\~інших дітей\~або непрацездатних\~членів сім`ї,\~а тому\~в змозі,\~виходячи із\~стану здоров`я\~та матеріального\~становища дитини\~і платника\~аліментів,\~виплачувати на\~утримання неповнолітньої\~дочки щомісячно\~ частину заробітку\~(доходу),\~але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями\~ст.\~179\~СК України аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved