Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , та земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,02 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою село Патлаївка, Полтавський району, Полтавська область, після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 04.04.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 23.04.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому він проти його задоволення заперечував. Вказав, що оскільки померла [PERSON] не набула у встановленому законом порядку право власності на зазначене спадкове майно, то воно не може відноситись до складу спадкового майна. Ухвалою суду від 01.05.2024 підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, прохає їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про місце та час слухання справи. Від третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїнадійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6), яка являлась позивачу бабою ( а.с. 8,9 ). За життя [PERSON] 01.09.1998 року склала заповіт відповідно до якого, на випадок своєї смерті заповіла все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося онукові [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Кротенківської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, реєстраційний номер №137 (а.с. 7). В установленому законодавством порядку позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої баби [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Спадкове майно, що належало [PERSON] складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , зокрема житлового будинку літ. А-1, загальною площею 39, 1 кв, м. та житловою площею 18,2 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараю літ. б1, погрібу літ, в1, скважини№1 та земельної ділянки під зазначеним будинком площею 0,27 га, з яких 0,25 га цільове призначення цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та 0,02 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресоюсело Патлаївка, Полтавський району, Полтавська область. У видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку, площею 0,27 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , позивачу нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, якими б посвідчувалося право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2024 р. № 157/02-31 (а.с. 15). Як вбачається із повідомлення Сем`янівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади з вих.№01-16-037-03/4 від 17.03.2024, згідно погосподарської книги №1 на 2001-2005 роки, номер особового рахунку [NUMBER] , на день смерті [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] за померлою числиться майно: - житловий будинок загальною площею 39,1м2, побудований 1948 року; - земельна ділянка площею 0,27 га. Окрім того, згідно погосподарської книги №1 с.Патлаївка на 1986-1990 роки, номер особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , за адресою [ADDRESS] існує запис щодо житлового будинку 1918 року побудови загальною площею 35 м, житловою площею 20 м2, сарай 1918 року побудови (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту на житловий будиок від 20.10.1989 року власником майна вказано [PERSON] (а.с. 11-12). Згідно виписки\~з рішення\~№55\~Х сесії\~сільської Кротенківської\~сільської ради\~народних депутатів\~Полтавського району\~Полтавської області\~двадцять другого\~скликання від 28.08.1997, вбачається, що [PERSON] передано безплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства 0,27 га (а.с. 13). Разом з тим, випискою із земельно-кадастрової книги Кротенківської сільської ради №379 від 09.07.2012, підтверджується факт належності спадкодавцю спірної земельної ділянки розміром 0,27 га, в тому числі під будівлями дворами і іншими 0,25 га (а.с. 14). Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст.525 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин міг залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно вимог п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, яякщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р. не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності. Документи, що посвідчували право на земельну ділянку були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за № 19-52. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, незважаючи на те, що [PERSON] за життя не отримала державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, вона набула її у власність, а тому дана земельна ділянка ввійшла до спадкової маси після її смерті. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 6 абз. З Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Визнання за [PERSON] права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельну ділянку не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої, яка була власником нерухомого майна, відповідно за ним можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно.

Outcome: approved