Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 лютого 2023 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), був зроблений відповідний актовий запис № 17. Вони з відповідачем спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин взаємного непорозуміння, через різні характери, темпераменти, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призводило до сварок та конфліктів у сім`ї, та як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки з 28 листопада 2023 року. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Після розірвання шлюбу просила змінити її прізвище на дівоче « [PERSON] ». Позивачка її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року провадження по справі було зупинено (а.\~с.\~89). Ухвалою суду від 06 червня 2024 року провадження справі було поновлено. Суд вислухавши сторони, з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 лютого 2023 року, що зареєстрований Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 17, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24 лютого 2023 року (а. с. 9). Сторони спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Також позивачка підтвердила в судовому засіданні, що передбачених ч. 2 ст. 110 СК України обставин на час розгляду справи не має. Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин з 28 листопада 2023 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 28 листопада 2023 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для часткового задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Що стосується вимог позивачки щодо вирішення питання про зміни її прізвище на дошлюбне, то суд зауважує таке. Відповідно до ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Така заява вирішується судом в порядку окремого провадження у відповідність до ст. 294 ЦПК України, яка передбачає, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тобто питання про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, судом вирішується лише під час розгляду спільної заяви подружжя в порядку окремого провадження, і тому в задоволені вимог позивачки про присвоєння прізвища у зв`язку із розірванням шлюбу слід відмовити, оскільки дане питання до компетенції суду при розгляді справ в порядку позовного провадження не відноситься. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а. с. 4, 19). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: partial