Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

02 жовтня 2023 року ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 20\~008,05 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 10 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи без повідомлення сторін. Позивач - ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримало 17.10.2023. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 13.10.2023. 03.11.2023 відповідач [PERSON] направив до суду заяву, в якій вказав, що сплатив борг повністю та у зв`язку з цим просив закрити провадження у справі. Згідно ухвали суду від 15.11.2023 розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» вже звертався до Гадяцького районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із [PERSON] . Ухвалою суду від 03.07.2023 по справі № 526/2013/23 позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ із [PERSON] , оскільки заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем [PERSON] підписана лише 21.08.2021, тоді як борг йому нараховано з березня 2021 року, а отже наявний спір про право. Судом також, встановлено, що ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Згідно ч.2 ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу'' споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно заяви - приєднання до умов договору постачання природнього газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 21.08.2021 [PERSON] ознайомлений з умовами Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, дані об`єкта газопостачання приватний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. За вказаною адресою відповідачу у ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відкрито номер особового рахунку [NUMBER] . Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Суд встановив, що між ТОВ «Газова Компанія «Нафтогаз України» та [PERSON] існують цивільні правовідносини. Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1\~ст.\~76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.1,\~ч.2\~ст.77\~ЦПК України,\~\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач [PERSON] надав суду квитанцію про сплату заборгованості за спожитий природний газ на користь ТОВ «Газопостачальна\~компанія «Нафтогаз\~України», о/р\~ [NUMBER] \~ в сумі 20\~168,15 грн, номер квитанції 24-16490226/С від 24.10.2023, а також квитанції з розрахункової книжки за користування природним газом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», о/р\~ [NUMBER] \~ \~ за серпень 2023 року в сумі 2160 грн з позначкою борг та за вересень 2023 в сумі 2160 грн. з позначкою борг. Отже, [PERSON] в добровільному порядку сплатив позивачу наявну у нього суму боргу. Розглядаючи клопотання [PERSON] про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд виходить з положень ст. 49 ЦПК України, згідно якої сторони користуються рівними процесуальними правами. Згідно частини 2 вказаної статті крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. 3. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Таким чином, специфіка судового механізму захисту прав відповідача порівняно з відповідним механізмом, що є у розпорядженні позивача, полягає в тому, що вказані учасники цивільного процесу, хоча і займають рівне правове становище в суді, але використовують неідентичні правові засоби захисту. При цьому під засобами захисту прав відповідача розуміються надані йому цивільним процесуальним законодавством можливості для відстоювання своєї правової позиції, спрямовані на припинення провадження у справі, відмову позивачу в позові повністю або в частині або винесення іншого бажаного для відповідача судового акту, а також в цілому на створення сприятливих умов участі відповідача в судовому розгляді. Однак цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості закриття провадження за клопотанням сторони відповідача, це є прерогативою особи, яка звернулася до суду за захистом своїх прав і тільки позивач наділений правом клопотати перед судом про закриття провадження у справі з тих чи інших підстав. Стаття 255 ЦПК України передбачає підстави закриття провадження у справі, у тому числі і з підстав відсутності предмета спору. При цьому суд звертає увагу відповідача, що у даній справі предметом спору є не лише орендна плата за землю, а і виплата інших акцесорних, похідних від основного зобов`язання виплат, пов`язаних з договірними відносинами, від яких позивач не відмовилась, тому суд не вбачає правових підстав для закриття провадження по справі. Суд також зважає і на процесуальну поведінку позивача під час розгляду справи, який належним чином не реагував ні на процесуальні рішення, ні на виклики до суду для розгляду справи в судовому засіданні, як і не відреагував жодним чином на сплату [PERSON] наявного боргу, яким фактично він задовольнив вимоги позивача після пред`явлення останнім позову та не подав відповідних клопотань до суду. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем добровільно сплачено заборгованість за спожитий природний газ, навіть у більшому розмірі ніж заявлено позивачем у позові, у свою чергу позивачем щодо цього не було надано жодних пояснень, заперечень чи спростувань, тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «Газопостачальна\~компанія «Нафтогаз\~України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 20\~008,05 грн необхідно відмовити.

Outcome: dismissed