Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 травня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №04. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні стосунки припинено, відновлювати їх позивач не бажає, шлюб існує формально. Характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя неможливим. У сторін різні погляди на життя та сімейні відносини, спільного господарства вони не ведуть, сімейні відносини припинили з листопада 2023 року. Тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина залишити проживати з нею, стягнути на її користь 5000 гривень витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] адвокат Іжук Б. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 травня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в Росохацькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №04. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя неможливим. У сторін різні погляди на життя та сімейні відносини, спільного господарства вони не ведуть, сімейні відносини припинили з листопада 2023 року.. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір`ю.

Outcome: approved