Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

12 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON] , визначивши третьою особою Відділ опіки та піклування Центральної районної адміністрації Дніпровської міської ради, із вимогою про визнання батьківства (а. с. 1-2 та на звороті). В обґрунтування заяви вказує, що у 2006 році він проживав однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з відповідачкою, з якою у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , реєстрацію якої відповідачка здійснила відповідно до вимог ст. 135 СК України, про що він не знав, бо відповідачка його про це не повідомила. Пізніше їх стосунки погіршилися та не дійшовши порозуміння вони припинили спільні взаємовідносини. Вказує, що донька має складні відносини з матір`ю, у них постійно виникають непорозуміння. При цьому, зазначає, що відповідачка не доглядає за дитиною, не піклується про неї, не турбується про її навчання, відвідування школи та розвиток доньки. З цих підстав, 17 грудня 2021 року донька самостійно покинула місце проживання з матір`ю та почала мешкати за адресою біологічного батька. Пізніше, наказом Центральної адміністрації Дніпровської міської ради управління-служби у справах дітей від 18 серпня 2022 року було прийнято рішення про влаштування дитини, тимчасово до родини її біологічного батька. Вказує, що відповідачка наразі відповідачка зовсім не приділяє уваги донці, її вихованню, духовному, фізичному та моральному розвитку дитини, не відвідує доньку, не цікавиться її здоров`ям та успіхами в школі. Тому, прохає суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с.17). 31 липня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 червня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 19-22 та на звороті). Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 30 хвилин 13 вересня 2023 року (а. с. 31), копія якої надіслана учасникам справи 14 серпня 2023 року за вихідним № 25525/23-вих/2/204/2564/23 ( а. с. 32-а). Судом замінено неналежну третю особу Відділ опіки та піклування Центральної районної адміністрації Дніпровської міської ради на належну третю особу - Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року задоволено клопотання позивача про призначення судової медико-генетичної експертизи; призначено судову медико-генетичну експертизу, проведення якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР та на час проведення якої зупинено провадження (а. с. 58, 59 та на звороті). 05 березня 2024 року вказана справа надійшла на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР після проведення судової медико-генетичної експертизи (а. с. 67). Ухвалою суду від 07 березня 2024 року у справі відновлено провадження та призначено судове засідання на 11 годину 09 квітня 2024 року (а. с. 74). Протокольною ухвалою суду від 09 квітня 2024 року у справі закрито підготовче засідання, справи призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 104), в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 103), про причини неявки суд не повідомила. Представниця третьої особи у судове засідання не з`явилася, наддала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 105), в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~народилася [INFO] та, її матір`ю є [PERSON] . З пояснювальної записки [PERSON] , [INFO] (а. с. 8) вбачається, що з 17 грудня 2021 року дитина мешкає з [PERSON] , якого вважає своїм батьком. Рішення про спільне проживання з батьком дитиною прийнято самостійно, без психологічного тиску, що засвідчено психологом. При цьому, із даної записки вбачається, що таке рішення дитиною прийнято через постійні конфлікти з матір`ю [PERSON] . Наказом управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 19 від 18 серпня 2022 року (а. с. 7) вирішено влаштувати [PERSON] , [INFO] тимчасово до сім`ї біологічного батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 11 класу КЗО «НВК № 65» ДМР від 13 квітня 2023 року (а. с. 9), з-поміж іншого, вбачається, що дитина навчається в даному закладі освіти з першого класу. Раніше мешкала з бабусею та матір`ю, з якою відносини не підтримує, порозуміння в родині немає. Мати, [PERSON] , зв`язок з навчальним закладом не підтримує. Дитина з січня 2022 року мешкає разом із рідним батьком [PERSON] , який підтримує зв`язок з класним керівником дівчинки у телефонному режимі. З висновку експерта № 271-МГ від 13 лютого 2024 року, що складений за результатами проведеної судової медико-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 70-72) вбачається, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Нормою ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Приписами ч. 1 ст. 129 СК України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Отже, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved