Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від позивача [PERSON] надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 19179 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 26251019176381 від 20.01.2015, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», яке відповідно до Договору відступлення прав вимоги відступило відповідачу право вимоги за вказаним кредитним договором. 02.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва відкрито виконавче провадження ВП № 62456754 по примусовому виконанню вказаного виконавчого напису. Також в межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем звернуто стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис було видано з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а саме нотаріус вчинив виконавчий напис щодо кредитного договору, який не було посвідчено нотаріально, під час його вчинення відповідачем не було надано приватному нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідачем не було направлено позивачу письмову вимогу про усунення порушень зобов`язань. Також, позивач зазначив, що на підставі незаконного виконавчого напису в межах відкритого виконавчого провадження з нього на користь відповідача були стягнуті грошові кошти в сумі 8941,33 грн. За таких підстав, позивач просить визнати виконавчий напис № 19179 від 04.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно стягнуті за виконавчим написом кошти в сумі 8941,33 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.04.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено сторонам копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Також вказаною ухвалою витребувано докази. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.04.2024 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 62456754, відкритого 02.07.2020 на підставі виконавчого напису від 04.06.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 19179, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., яке перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Р.І. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору правом подання пояснень щодо позову не скористались, приватний виконавець Мельник Р.І. на виконання вимог ухвали про витребування доказів надіслав суду довідку про розмір стягнутих з позивача коштів в межах виконавчого провадження № 62456754. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що 04.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19179, згідно якого з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 26251019176381 від 20.01.2015, укладеним між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником за яким є відповідач, та [PERSON] , в сумі 66137,35 грн. за період з 30.09.2019 по 21.04.2020, з яких: 8597,59 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11087,70 грн. прострочена заборгованість за процентами; 40361,98 строкова заборгованість за сумою кредиту; 1560,25 грн. строкова заборгованість за процентами; 4529,83 грн. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 250,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за вказаним виконавчим написом складає 66387,35 грн. Вказані обставини підтверджуються виконавчим написом, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 16). Вказаний виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 02.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 62456754 за вказаним виконавчим написом нотаріуса (а.с. 19). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №1172\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин можливе лише за нотаріально посвідченими договорами, при цьому, для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17, в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вказав в позові позивач, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, відповідачем було надано приватному нотаріусу Кредитний договір № 26251019176381 від 20.01.2015 укладений між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] , який не посвідчений нотаріально. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), відповідно до якої позивачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 8), що не є нотаріально посвідченим кредитним договором. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин не надано, а відтак вказане свідчить, що кредитний договір наданий відповідачем приватному нотаріусу не є документом, за яким стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, обґрунтовуючи позов, позивач посилається і на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем та не було надіслано позивачу письмову вимогу про усунення порушень. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, від 06 травня 2020 року у справі 320/7932/16-ц. Крім того вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).\~ У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №554/6777/17. Зважаючи на те, що відповідач не надав суду докази на спростування посилань позивача на вказані обставини, суд дійшов висновку, що посилання на такі обставини у позові знайшли своє підтвердження, та визнає ті обставини, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності вимог стягувача та не перевірив виконання стягувачем вимог підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чим порушив норми\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. від 02.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 62456754 за виконавчим написом від 04.06.2020 винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 19179 (а.с. 19). В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову від 08.07.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 23-25). Постановою від 27.10.2023 дане виконавче провадження прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Р.І. (а.с. 21-22). Як вбачається з довідки приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. № 10436 від 03.05.2024 на виконанні перебуває виконавче провадження № 62456754 з виконання виконавчого напису № 19179 виданого 06.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 66387,55 грн. згідно кредитного договору від 20.01.2015, укладеного з АТ «Банк Ренесанс Капітал». Згідно отриманої інформації приватного виконавця Табінського О.В. на депозитний рахунок зараховано кошти [PERSON] в сумі 11149,97 грн. Згідно отриманої інформації АТ «ПУМБ» грошові кошти в розмірі 8941,33 грн. зараховано на відповідний рахунок банку (а.с. 65). Разом з тим, суд прийшов до висновку визнати виконавчий напис № 19179 від 06.04.2020 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Однак, враховуючи, що на підставі вказаного виконавчого напису на користь відповідача з позивача стягнуті грошові кошти в розмірі 8941,33 грн., то між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України\~\~(далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави)\~\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Отже, оскільки правовою підставою для набуття АТ «Перший Український Міжнародний Банк» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, тому правова підстава для отримання таких коштів відпадала, а відтак грошові кошти у розмірі 8941,33 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3208 грн. (2422,40 грн. за подання позову та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved