Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У травні 2024 [PERSON] в особі представника адвоката Гнатюк Т.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [INFO] у м. Маріуполь померла її мати, громадянка України - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Новоосиново, Куп`янського району, Харківської області. Встановлення факту необхідно заявниці для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті її матері. Просила суд встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки с. Новоосиново, Куп`янського району, Харківської області. 29.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається із наданих заявником документів, виданих на тимчасово окупованій території України, а саме: свідоцтвом про смерть виданого 29.03.2024 міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції днр, про що був складений запис акту про смерть № 810. Заявниця [PERSON] є донькою померлої, що підтверджується: свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Курилівською сільською радою Куп`янського району, Харківської області 12.09.2000, про що зроблено відповідний запис № 24. Матір`ю дитини зазначено [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 18.04.2023 Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ); свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 07.09.2021 Курилівською сільською радою Куп`янського району, Харківської області; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 23.12.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану по Куп`янському району, Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 11.04.2009 Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції. З`ясовано також, що [PERSON] , позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька у зв`язку з тим, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] .. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки вона є його рідною дочкою та може бути спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного та

Outcome: approved