Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «CЕНС-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «CЕНС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501177285 у розмірі 54556,91 гривень та судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 23.08.2019\~ [PERSON] \~уклала з\~АТ «Альфа\~Банк» угоду\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновлювальної кредитної\~лінії №501177285.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору Банк\~зобов`язувався надати\~позичальнику кредит,\~а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, проте відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість за Кредитним договором становить 54556,91 гривень. Також зазначив, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12\~ липня\~ 2023\~року\~ відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Акціонерного товариства «CЕНС-БАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На електронну адресу суду надійшла заява від імені [PERSON] , в якій зазначає про неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку з хворобою та просить перенести засідання суду на іншу дату. Доказів того, що [PERSON] хворіє до заяви не надано. Суд не приймає до уваги вказану заяву, оскільки вона не підписана ЄЦП [PERSON] ,\~тому не\~вдається можливим\~встановити дійсного відправника заяви. Крім того, за заявами аналогічного змісту від імені [PERSON] \~розгляд справи судом вже неодноразово відкладався. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~12 червня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем та відповідачкою підписані: оферта на укладання угоди про надання кредиту №501177285, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 23.08.2019; паспорт споживчого кредиту; графік платежів, згідно умов яких тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 67050,00 грн., процентна ставка фіксована 18,99% річних, строк кредиту 48 місяців; тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту: 200000 грн., процентна ставка у розмірі 26 % річних, тип процентної ставки фіксована (а.с. 6 - 8). Факт видачі кредиту підтверджується копією меморіального ордеру № 787457 від 23.08.2019 на суму 67050,00 грн., а також даними виписки по особовим рахункам за період з 23.08.2019 по 22.01.2023 (а.с. 13 35). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501177285 від 23.08.2019, у відповідачки станом на 22.01.2023 наявна заборгованість в розмірі 54556,91 грн., з яких: 32350,19 грн. - заборгованість за кредитом; 5611,79 грн.\~- заборгованість по відсотках; 16594,93 грн. - комісія (а.с. 12). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так,\~\~ст.626 ЦК України\~\~визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~\~встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу\~\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України\~\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України\~\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до\~ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою суду не надано. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 501177285 від 23.08.2019 у розмірі 37961,98 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32350,19 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 5611,79 грн.\~ Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 16594,93 грн., суд зазначає наступне. Згідно п. 1 Договору під час користування кредитом позичальник пропонує Банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у прядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме за обслуговування кредиту 2,25 % від суми кредиту. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. Крім того, аналізуючи норми ст. ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбачено такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії. Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в сумі 16594,93 грн. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial