Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся через свого представника [PERSON] до суду з позовом до Уманської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Маючи намір прийняти спадщину, позивач 24.04.2024 звернувся до приватного нотаріуса, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку. Прийняти спадщину після смерті матері протягом шестимісячного строку з дня її смерті (до 30.03.2022) позивач можливості не мав, оскільки не мав документального підтвердження факту смерті спадкодавця. [PERSON] останні роки свого життя проживала у Лівії, у вересні 2021 року вона захворіла на «Ковід-19» та [INFO] померла. Про хворобу та смерть матері позивача повідомила по телефону її подруга. З 30 вересня 2021 року за клопотаннями позивача та за сприяння Посольства України у Лівії тривала процедура репатріації тіла померлої [PERSON] на батьківщину для поховання. Протягом цього часу позивач писав численні звернення до Міністерства закордонних справ, телефонував на гарячі лінії та представникам консульських установ з метою пришвидшити отримання тіла матері. Однак, через брак фінансування, а згодом і повномасштабну війну, лише 28.03.2024 тіло [PERSON] було доставлено до України та 29.03.2024 поховано у м. Умані. 28.03.2024 позивачем було отримано свідоцтво про смерть [PERSON] , перекладене на українську мову та засвідчене 25.03.2024 першим секретарем з консульських питань Посольства України в Туніській Республіці. За таких обставин документальне підтвердження факту смерті спадкодавця було отримано позивачем після спливу строку на прийняття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері, тому звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Яроміч О.В. в судове засідання не з`явилися, на адресу суду представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача - Уманської міської ради, в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] у Державі Лівія, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Управління у справах громадянського стану Бюро реєстрації актів громадянського стану іноземних громадян м.Налют та засвідчене 25.03.2024 першим секретарем з консульських питань Посольства України в Туніській Республіці. 24.04.2024 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. відмовлено представнику заявника [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , які залишилися після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Факт того, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 23.04.1987. Відповідно до довідки № 49 від 29.04.2024 [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Позивач посилаючись на поважність причин пропуску подачі заяви для прийняття спадщини вказує на те, що з 30 вересня 2021 року за клопотаннями позивача тривала процедура репатріації тіла померлої [PERSON] на батьківщину для поховання. Через брак фінансування, а згодом і повномасштабну війну, лише 28.03.2024 тіло [PERSON] було доставлено до України та 28.03.2024 позивачем було отримано свідоцтво про смерть [PERSON] , перекладене на українську мову та засвідчене 25.03.2024 першим секретарем з консульських питань Посольства України в Туніській Республіці. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може йому визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач позов визнав, про що на адресу суду від представника міської ради надійшла відповідна заява. Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином [PERSON] строк прийняття спадщини пропустив з поважної причини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved