Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 травня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис №03. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, різні характери, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Між ними втрачено взаєморозуміння і взаємоповаги. Протягом останніх років шлюбні відносини не підтримують. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача. Також просить після розірвання шлюбу залишити неповнолітніх дітей проживати разом з нею. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.25). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.2 зворот). Представник позивача адвокат Чорна Б.М. в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання (а.с.31,44), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Топорівській сільській раді Новоселицького району Чернівецької області 26 травня 2005 року, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2005 року, виданим Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області (а.с.29). Від сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.18-19). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі\~ст.112 СК України\~- розірванню. Вирішуючи вимоги позивача про залишення проживати, після розірвання шлюб, неповнолітніх дітей разом з матір`ю, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. На момент розгляду справи спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній, окремому вирішенню з залученням до участі у справі органу опіки і піклування він не підлягає. Таким чином, аналізуючи в сукупності докази та встановлені судом обставини, суд вважає вірним залишити проживати неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. (квитанція від 05 лютого 2024 року (а.с.4).

Outcome: approved