Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» (далі позивач) з позовом, до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 10 400 грн 00 коп. строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 2% від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2, та 1.4.1. Договору). Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: Сума боргу *ставку відсотків *кількість днів =сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які відповідачем не були погашені. Крім того у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Станом на 01.12.2023 відповідач борг та нараховані, відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3613569 від 18.04.2023. У подальшому 10.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №10112023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема до відповідача за договором споживчого кредитування № 3613569 від 18.04.2023. Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, усупереч вимог ст.509,526,1054 ЦПК України та у порушення умов договору кредитування, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 85 280 грн 00 коп., з яких 10 400 грн 00 коп. тіло кредиту, 74\~880 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. Також, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 3028, 00 грн 00 коп. та витрат на правничу допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач у прохальній частині позову також просив суд витребувати інформацію, що містить банківську таємницю у ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору №3613569 від 18.04.2023 у сумі 10 400 грн 00 коп. та у АТ «УКРСИББАНК» розширену виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) із зазначенням контрагента, за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, включно. Ухвалою суду від 29.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечуючи проти задоволення позову, 19.04.2024 відповідач надав до суду відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт укладення первісним кредитором кредитного договору № 3613569 від 18.04.2023 з відповідачем. Також у відзиві вказано, що позивачем не надано підтверджуючих документів перерахування кредитних коштів первісним кредитором на рахунок відповідача, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів. Крім того у відзиві зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором № 3613569 від 18.04.2023 від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ». Також відповідачем 19.04.2024 надано клопотання про продовження та поновлення строку надання відзиву на позовну заяву, яке обґрунтоване тим, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у даній справі 02.04.2024 та лише 08.04.2024 уклав договір про надання юридичних послуг з ФОП [PERSON] . Ухвалою суду від 25.04.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів: зобов`язано уповноважених осіб ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору №3613569 від 18.04.2023 у сумі 10 400 грн 00 коп., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222, на картку номер [NUMBER] , на підставі договору номер 210222-1 від 21.02.2022 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), зобов`язано уповноважених осіб\~АТ «УКРСИББАНК» надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме розширену виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) із зазначенням контрагента, за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, включно. 13 травня 2024 року на виконання ухвали суду від 25.04.2024 надійшов лист від АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, відповідно до якого [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] має ПК [NUMBER] , яка належить до рахунку [NUMBER] валюта UAH. Також надано деталізований рух коштів за період з 18.04.2023 по 21.04.2023 виписку по рахунку [NUMBER] , з якої вбачається, що 18.04.2023 на вказаний рахунок відбулось зарахування коштів у сумі 10\~400 грн 00 коп., тип транзакції кредитна частина Р2Р. 20 травня 2024 року на виконання ухвали суду від 25.04.2024 надійшов лист ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» вих. №134-24 від 13.05.2024, згідно з яким ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» є зареєстрованою належним чином, відповідно до норм законодавства України, юридичною особою та є фінансовою установою, що наразі здійснює ліцензійну господарську діяльність, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку 29.05.2023. У рамках ліцензійної господарської діяльності, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії, Товариство здійснює переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, виключно в безготівковій формі, шляхом розміщення платіжного фрейму на веб-сайтах юридичних осіб, з якими укладені відповідні договори. Товариство надає послуги з переказу грошових коштів ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в рамках укладеного договору, відповідно до якого Товариство, за дорученням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на підставі окремо укладеного кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та споживачем (фізичною особою), за допомогою сервісу Товариства здійснює переказ коштів у національній валюті України з метою видачі кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на банківську картку споживача (фізичної особи). У зв`язку з вищенаведеним, Товариство здійснило детальний та всебічний аналіз інформації, що міститься в системі Товариства, та за результатами зібраної інформації повідомляє, що в системі Товариства транзакція зареєстрована як успішна. Інформація щодо повного номеру картки, на яку перераховано 10\~400 грн 00 коп. від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222: повний номер картки 5354321026737248. 20 травня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідач прямо та безумовно не заперечив щодо факту укладення ним 18.04.2023 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договору №3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Також відповідач не заперечив факт наявності у нього карткового рахунку, зазначеного у позові та факт надходження на цей картковий рахунок грошових коштів від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у сумі 10\~400 грн 00 коп. Крім того, позивач, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 вказує, що відповідачем не спростовано факт укладення кредитного договору № 3613569 від 18.04.2023, згідно з умовами якого договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Також позивач вказує, що заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач не надає будь-яких власних розрахунків, або доказів оплати (повної або часткової) заборгованості. Крім того у відповіді на відзив вказано, що посилання відповідача на необхідність надання первинних бухгалтерських документів, як доказів не відповідає змісту спірних правовідносин. Щодо переходу права вимоги позивачем зазначено, що ні положення ст.512 ЦПК України, ні положення ст.517 ЦПК України не пов`язують факт виникнення у нового кредитора прав вимоги у зобов`язанні з передачею документів, які засвідчують право вимоги, що передається, і так само не містять зобов`язань первісного кредитора передавати новому кредиторові оригінали таких документів. 27 травня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про надання оригіналів для огляду доказів, в якому відповідач просить витребувати у позивача оригінали: договору факторингу №10112023 від 10.11.2023, платіжного доручення №487 від 13.11.2023 та кредитного договору №3613569 від 18.04.2023 з підписами сторін. Також у вказаному клопотанні відповідач просить перевірити у судовому засіданні при огляді оригіналів наданих доказів за допомогою державного веб-сайту Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України: факт наявності підписів сторін, дату, час, особу підписантів даних електронних документів, чинність сертифікатів ключа електронних цифрових підписів на дату підписання, їх реєстрацію в уповноваженій установі, сформувавши про це протокол та приєднавши його до матеріалів справи. У разі не надання оригіналів витребуваних доказів для огляду виключити (відхилити) при прийнятті рішення їх копії з числа доказів на підставі ч.6 ст.95, ч.5 ст.100 ЦПК України як такі, що викликають сумнів з приводу їх достовірності. Також відповідач просить дослідити безпосередньо у судовому засіданні оригінали наданих позивачем файлів електронних доказів, а саме кредитний договір №3613569 від 18.04.2023 з підписами сторін, які останнє називає «оригіналами кредитних договорів» за допомогою державного веб-сайту Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України: факт наявності підписів сторін, дату, час, особу підписантів даних електронних документів, чинність сертифікатів ключа електронних цифрових підписів на дату підписання, їх реєстрацію в уповноваженій установі, сформувавши про це на вказаному сайті протоколи та приєднавши їх до матеріалів справи; дослідження властивостей файлів оригіналів електронних доказів дати створення, особи автора, а також чи змінювався файл після створення. Ухвалою суду від 29.05.2024 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача. У судове засідання, призначене на 09 год 30 хв 29.05.2024 позивач явку свого представника не забезпечив, згідно з наявними в матеріалах справи заявами просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна Ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошов кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інш обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 400,00 гривень. Також умовами договору визначено, що строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів (п.1.3. кредитного договору), тип процентної ставки фіксована, стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у п.1.3 договору, знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується на таких умовах: якщо Клієнт до 08.05.2023\~(включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платеж визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п.1.4 кредитного договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить за стандартною ставкою за весь строк кредиту 23\~208,75 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23\~208,75 % річних (п.15. кредитного договору), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 85\~280 грн 00 коп., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 83\~200 грн 00 коп. (п.1.6 кредитного договору), товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від товариства (у тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки) (п.2.1 кредитного договору), суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту:18.04.2023 або 19.04.2023 (п.2.2 кредитного договору), кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів у погашення заборгованості за кредитом (п.2.5 кредитного договору), проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 кредитного договору). Вказаний кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023. До кредитного договору складено паспорт споживчого кредиту, який містить положення аналогічні тим, що викладені у кредитному договорі. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 10\~400 грн 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на вказану суму на належний йому картковий рахунок у АТ «УКРСИББАНК» [NUMBER] стверджується листом АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, випискою по вказаному рахунку за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20231123-102 від 23.11.2023, та вих. №134-24 від 13.05.2024, відповідно до яких ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» є зареєстрованою належним чином, відповідно до норм законодавства України, юридичною особою та є фінансовою установою, що наразі здійснює ліцензійну господарську діяльність, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку. Як зазначено у вказаних вище листах ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» надає послуги з переказу грошових коштів ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в рамках укладеного договору №210222-1 від 21.02.2022, відповідно до якого Товариство, за дорученням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на підставі окремо укладеного кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та споживачем (фізичною особою), за допомогою сервісу Товариства здійснює переказ коштів у національній валюті України з метою видачі кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на банківську картку споживача (фізичної особи). Відповідно до договору №210222-1 від 21.02.2022 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 18.04.2023 на суму 10\~400 грн 00 коп., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222: повний номер картки 5354321026737248, призначення платежу зарахування на картку. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 85\~280 грн 00 коп., з яких: 10 400 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 74 880 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках. 10 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладеноо договір факторингу № 10112023, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3613569 від 18.04.2023 перейшло до позивача, що також стверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. У п.1.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569, укладеного 18.04.2023 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем, визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Відповідно до п. 9.7.1. Договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Клієнта та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Документ вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. У п. 10 Договору відповідач зазначив номер мобільного телефону, на який надсилався електронного підпису одноразовий ідентифікатор, а також ідентифікаційний номер, відомості про серію та номер паспорта відповідача, адреса місця реєстрації та фактичне місце проживання, адреси електронної пошти. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569 від 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, Реквізити та підписи Сторін. Отже, наведеним вище, спростовуються доводи відповідача щодо непідписання ним кредитного договору, оскільки саме відповідач ініціював укладення договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Крім того відповідач не заперечував, що паспортні дані клієнта, зазначені в договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту, повністю відповідають паспортним даним відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, ним до суду не надано. Також суд бере до уваги, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість надати суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надав. Відтак, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про неукладення ним із первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» вказаного кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 10\~400 грн 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на вказану суму на належний йому картковий рахунок у АТ «УКРСИББАНК» [NUMBER] стверджується листом АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, випискою по вказаному рахунку за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20231123-102 від 23.11.2023, та вих. №134-24 від 13.05.2024, відповідно до яких ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» є зареєстрованою належним чином, відповідно до норм законодавства України, юридичною особою та є фінансовою установою, що наразі здійснює ліцензійну господарську діяльність, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку. Як зазначено у вказаних вище листах ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» надає послуги з переказу грошових коштів ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в рамках укладеного договору №210222-1 від 21.02.2022, відповідно до якого Товариство, за дорученням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на підставі окремо укладеного кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та споживачем (фізичною особою), за допомогою сервісу Товариства здійснює переказ коштів у національній валюті України з метою видачі кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на банківську картку споживача (фізичної особи). Відповідно до договору №210222-1 від 21.02.2022 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 18.04.2023 на суму 10\~400 грн 00 коп., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222: повний номер картки [NUMBER] , призначення платежу зарахування на картку. Доказів на спростовування факту перерахування коштів на платіжну картку відповідача у АТ «УКРСИББАНК», а також доказів того, що ця картка не належить йому, відповідач суду не назвав та не надав. Щодо доводів відповідача в частині того, що позивач не надав доказів надання йому примірника кредитного договору та додатків до нього, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 9.11. Договору сторони домовились, що примірник цього Договору вважається отриманим Клієнтом, якщо Товариство його направило на електронну адресу, вказану Клієнтом в Особистому кабінеті/договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет. Відповідач у п. 10 Договору (реквізити та підписи сторін) зазначив свою електронну пошту, на які судом також надсилались ухвали суду та судові повістки. Оскільки відповідач у поданих ним заявах по суті справи не заперечує належність йому зазначених в «Особистому кабінеті» в пункті 10 кредитного Договору «Реквізити сторін» телефонних номерів та адреси електронної пошти, первісний кредитор направив на електронну адресу примірник договору № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідач 18.04.2023. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні договору відповідач та первісний кредитор погодили: суму кредиту 10\~400 грн 00 коп.; строк кредиту - 360 днів; порядок та умови надання кредиту; порядок обчислення процентів; порядок повернення (виплати) кредиту та сплати процентів; інші умови договору. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», як нового кредитора. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивач не надав доказів набуття права вимоги від первісного кредитора щодо заборгованості за договором № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.04.2023. Суд вважає доводи відповідача в цій частині необґрунтованими, з огляду на таке. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Отже, неповідомлення відповідача про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку сплатити заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569 від 18.04.2023. Крім того, відповідач не оскаржував в судовому порядку договір факторингу № 10112023 від 10.11.2023, тому у силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569 від 18.04.2023 85\~280 грн 00 коп., з яких: 10 400 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 74 880 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією № 181 від 29.01.2024 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 3 028 грн 00 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено Договір про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 01.12.2023, акт обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 08.12.2023, платіжну інструкцію № 700 від 20.12.2023. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другоїстатті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Відповідач не подав заперечень щодо витрат на правничу допомогу та не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп.

Outcome: approved