Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Посилається в заяві на те, що 24 червня 2016 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом №483, між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейні відносини у них поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Розбіжності у сприйнятті життя та у пріоритеті сприяли виникненню непорозумінь у відношеннях між подружжям. Вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків. На даний час мешкають в окремих кімнатах, але в одному гуртожитках в місті Гаага в Нідерландах. Ведуть спільний догляд за дітьми, розділяючи рівноцінно час і обов`язки. Спір між батьками про місце проживання дітей відсутній, діти за спільною згодою будуть проживати разом з матір`ю. Майнових спорів на даний час немає. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 27 листопада 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 18 січня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує проти розірвання шлюбу та просить надати сторонам строк на примирення. Зазначає, що питання між ними щодо розірвання шлюбу не обговорювалось. Позивачем не зазначено, які заходи були вчинені для збереження сім`ї враховуючи, що у них двоє малолітніх дітей. Домовленості щодо проживання дітей разом з матір`ю ними не обговорювалося. Також немає жодних доказів того, що вони будуть жити окремо один від одного, в різних місцях. Він отримав роботу і сам забезпечує потреби сім`ї, дружина власного доходу немає. Таким чином, на даному етапі розірвання шлюбу суперечитиме інтересам позивача і дітей. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року клопотання представника відповідача задоволено, надано [PERSON] та [PERSON] час на примирення строком три місяці. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Сторони скористались своїми процесуальними правами та надали до суду заяви по суті справи та всі докази, які на їхню думку підтверджують їх вимоги та заперечення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 червня 2016 року, який зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом №483. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Так, згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. З метою збереження шлюбу, судом було надано подружжю строк на примирення терміном три місяці, однак позитивного результату досягнуто не було, сторони примирення не досягли. У свою чергу, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Згідно положень ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу звернення позивача до суду 27 листопада 2023 року і до дня ухвалення рішення по справі - 13 червня 2024 року сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). У свою чергу, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved