Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Вовчак А. В. (а.с. 7), 15.04.2024 року (вх. № 8896) звернувся у Сихівський районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.04.2024 року) з позовною заявою (матеріали якої надійшли у Залізничний районний суд м. Львова 13.05.2024 року (вх. № 11552) за підсудністю) до ТОВ «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Горай О. С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій просить суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20488, вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2097714 від 02.03.2020 року у розмірі 10 215 грн. 96 коп. (а.с. 1-6). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено (видано) виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 20488 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 215 грн. 96 коп. на підставі кредитного договору № 2097714 від 02.03.2020 року. 18.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 20488 від 03.02.2021 року за заявою про примусове виконання рішення ТОВ «Вердикт Капітал». 22.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю. А. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». У подальшому 12.03.2024 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , що отримує дохід у Військовій частині [NUMBER] . Станом до 12.03.2024 року останній не отримував за своїм місцем реєстрації жодних листів з вимогами, повідомленнями чи матеріалами виконавчого провадження (виконавчим написом, постановами, тощо), відтак, не знав і не міг знати про наявність виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження. Від посадових осіб військової частини дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження. В подальшому ознайомившись із матеріалами такого виконавчого провадження стороною боржника було виявлено грубе порушення приватним нотаріусом Горай О. С. законодавства України. Зокрема зазначає, що між позивачем та відповідачем чи ТОВ «Вердикт Капітал» ніколи не виникали цивільні правовідносини, позивачу не було відомо про заміну кредитора/стягувача згідно кредитного договору № 2097714 від 02.03.2020 року. При ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження позивач вперше дізнався, що відповідач є стягувачем коштів відносно позивача, жодних повідомлень позивачу від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» щодо заміни кредитора не надходило. Після такої заміни та переуступки права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не зверталося до позивача з вимогою погашення заборгованості. Про заміну вибулої сторони з стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» позивача не було повідомлено. Тому інформація щодо заборгованості позивача, що подавалася ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу для вчинення напису не є однозначною та перевіреною, відтак сума заборгованості є спірною. Відтак сторона позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Рух справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сихівського районного суду м. Львова від 15.04.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Шашуріну Г. О. (а.с. 45). Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.04.2024 року постановлено передати справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 50-51). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. Також, уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Вовчак А. В., 15.04.2024 року (вх. № 8972) звернувся у Сихівський районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.04.2024 року) із письмовою заявою про забезпечення позову, у якій просить суд: - вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого напису (а.с. 19-26). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.04.2024 року заяву про забезпечення позову передано судді Сихівського районного суду м. Львова - Шашуріній Г. О. (а.с. 46). Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.04.2024 року постановлено передати заяву [PERSON] про забезпечення позову за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 52-53). Згідно супровідного листа Сихівського районного суду м. Львова № 464/2631/24/8829/24-Вих/2/464/1089/24 від 02.05.2024 року стверджується, що матеріали справи надійшли у Залізничний районний суд м. Львова 13.05.2024 року (вх. № 11552). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2024 року заяву про забезпечення позову передано судді Залізничного районного суду м. Львова - Галайко Н. М. Судом у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 595813 від 16.05.2024 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача у справі (а.с. 63). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.05.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 64-66). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.05.2024 року заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Дебт Форс, третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Постановлено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 20488, вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 10 215 грн. 96 коп. (ВП № [NUMBER]) (а.с. 70-72). Позиція учасників справи. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Третя особа не скористалася своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзиву на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлені судом фактичні обставини справи. До матеріалів справи долучено копію кредитного договору № 2097714 від 02.03.2020 року, укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] (а.с. 8). Відміток про нотаріальне посвідчення вказаний договір не містить. За змістом копії виконавчого напису, вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., який зареєстровано у реєстрі за № 20488 (а.с. 9), його вчинено на підставі кредитного договору № 2097714 від 02.03.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», право вимоги за яким наразі перейшло ТОВ «Вердикт Капітал». При цьому, в оскаржуваному виконавчому написі вказується, що стягнення заборгованості з [PERSON] , проводиться за період з 28.05.2020 року по 20.01.2021 року, загальна сума заборгованості становить 9 565 грн. 96 коп., у тому числі: -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4 000 грн. 00 коп.; -простроченої заборгованості за комісією - 280 грн. 00 коп.; -простроченої заборгованості по несплаченим відсотками за користування кредитом - 4 410 грн. 00 коп. ; -строкова заборгованість за комісією 598 грн. 79 коп.; -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам 277 грн. 17 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню (з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису) складає 10 215 грн. 96 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю. А. про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису № 20488 від 03.02.2021 року (а.с. 10). Також матеріали справи містять копію Постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю. А. від 22.12.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження, а саме вибулої сторони стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника «ТОВ «Дебт Форс» (а.с. 11-12). Копією Постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю. А. від 12.03.2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника стверджується, що на доходи [PERSON] (які отримує у Військовій частині № [NUMBER] ), здійснюються відрахування, щомісяця до погашення загальної заборгованості (а.с. 12-13). Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року рішення суду залишено без змін. Так, суд враховує у якості рекомендаційного (консультаційного) роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року (у редакції постанови КМУ від 29.11.2001 року). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. п. 5 гл. 16 «Вчинення виконавчих написів» р. ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Так, суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. З матеріалів справи вбачається, що договір, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис, нотаріально посвідчений не був. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано. Таким чином, матеріалами справи не спростовано, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Оскільки, судом встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила також і Велика Палата Верховного Суду, яка у п. 93-95 постанови від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, суд приймає до уваги, що у постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Так, у справі, яка розглядається, відповідачем не доведено, а позивачем оспорюється, що сума заборгованості була саме такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. З матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Суд враховує, що у постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.01.2023 року у справі № 619/4933/20 (провадження № 61-12141св21) якщо відповідачем не доведено направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики грошових коштів, це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного у сукупності, позовні вимоги про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 453 грн. 44 коп. судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 968 грн. 96 коп. (а.с. 16, 47) та заяви про забезпечення позову у розмірі 484 грн. 48 коп. (а.с. 44, 48). Щодо витрат на правничу допомогу. Так, суд приймає до уваги, що уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Вовчак А. В. у позовній заяві вказував про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (попередній орієнтовний розмір - 5 000 грн. 00 коп.). Однак як відомо із вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи наведене вище, стороні позивача необхідно подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи (витрати на правничу допомогу). При цьому, суд роз`яснює стороні позивача, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі наведеного та

Outcome: approved