Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк В.М., звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року у справі відкрито провадження. 07 березня 2024 року з метою збереження сім"ї, за клопотанням відповідача, провадження у справі було зупинене та сторонам надавався термін на примирення. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 04 вересня 2010 року Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №75. [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем спочатку складалося добре, у них були хороші взаємини і вони складали плани на спільне майбутнє. Однак згодом поведінка відповідача змінилася і він почав зраджувати позивачці. Через таке ставлення відповідача до сім`ї у них часто виникали непорозуміння та суперечки, між ними зникло почуття любові. Фактично припинили спільне проживання і на даний час кожен з них живе окремим життям та власними інтересами, шлюб існує формально, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення з відповідачем неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. На даний час вони тимчасово проживають у США і позивачка бажає, щоб малолітній син після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею. Вона не заперечує, щоб відповідач брав участь у вихованні їхнього спільного сина, а також допомагав матеріально, однак просить визначити місце проживання дитини разом із нею. Також позивачка ставить вимогу про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. До початку судового засідання представником позивачки адвокатом Атаманюком В.М. подано заяву у якій він просив проводити розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання подав заяву, у якій вимоги позовної заяви визнав та погодився на розірвання шлюбу. Вказав, що після звернення до суду із позовною заявою, позивачка підтримувала стосунки з іншим чоловіком і, відповідно, заходи на примирення не дали жодного результату. Він прийняв усвідомлене рішення, що шлюбу вже не існує, і кожен з них повинен будувати своє особисте життя порізно. Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання сина [PERSON] з матір"ю, то проти задоволення даної вимоги заперечив. Просив розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №75. [INFO] у них народився син [PERSON] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені і шлюб фактично існує формально, його збереження суперечить інтересам позивачки. Заходи вжиті судом не призвели до примирення сторін. Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. Щодо місця проживання дитини, слід зазначити наступне. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Так, у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 200/952/18 (провадження N 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, а саме, що згідно з частиною 1\~статті 161 СК України,\~якщо\~мати\~та батько,\~які\~проживають\~окремо,\~не\~дійшли\~згоди щодо\~того,\~з\~ким\~із них\~буде\~проживати\~малолітня дитина,\~спір\~між\~ними може\~вирішуватися\~органом\~опіки та\~піклування\~або\~судом. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З огляду на те, що позивачка просить залишити малолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач у поданій заяві заперечив проти задоволення такої вимоги позивачки, то між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини. Дане питання в ході розгляду справи про розірвання шлюбу вирішене не може бути, оскільки предмет спору у даних справах різний, орган опіки та піклування, участь якого у вирішенні спору є обв"язковою, до справи не залучався, докази з приводу цих обставин сторони не подавали та судом не досліджувались, судовий збір за вирішення цих позовних вимог не сплачувався. Сторонам слід роз"яснити, що вони вправі звернутися із вимогою про визначення місця проживання дитини у разі наявності спору до суду або ж до органу опіки та піклування, що відповідатиме вимогам\~ст. 161 СК України. Відповідно до\~ст. 113 сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial