Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі ордеру, діє представник адвокат Прасол А.С., через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22 червня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1600. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, наприкінці 2017 року відносини між сторонами погіршились, що супроводжувалось сварками, між сторонами зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові, сторони мають абсолютно різні погляди на життя, через різний менталітет та різницю культур, звичаїв мали непорозуміння. На час звернення до суду сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та не спілкуються. Таким чином, позивачка вважає, що фактично сім`я припинила своє існування. Спільною з позивачкою дитиною відповідач не цікавиться, жодної участі у її вихованні та утриманні та не приймає. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання спільної дитини відсутні. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений 22 червня 2017 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з позивачкою, судові витрати у сумі судового збору покласти на відповідача. Ухвалою від 19.03.2024 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі. 15.03.2024 року судом постановлено ухвалу про участь представниці позивачки [PERSON] - адвоката Прасол А.С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду\~від 19.03.2024\~у Державної\~прикордонної служби\~України було\~витребувано інформацію\~щодо перетинання\~відповідачем [PERSON] державний кордон України. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник-\~адвокат Прасол\~А.С. у судове засідання не з`явились. 11.06.2024 року від представника позивачки - адвокат Прасол\~А.С. надійшла заява, у якій просила суд проводити судове засідання без участі представника позивача, позов підтримала у повному обсязі просила його задовольнити та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання відповідача та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки відповідач суду не відомі. Відомості про місце перебування відповідача на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши матеріали справи приходить наступних висновків. Встановлено, що 22\~червня 2017\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який був\~зареєстрований Харківським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області,\~актовий запис\~№1600 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] (Свідоцтво про народження від 28 грудня 2017 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 4793). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів громадянського стану. Частина перша ст. 24 СК України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, вказана правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.\~110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що позивачка на примирення не згодна, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON] », суд вважає за можливе залишити їй це прізвище без змін. Що стосується вимоги позивачки про визначення місця проживання неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , разом з матір`ю, суд зазначає наступне. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла\~за спільною згодою останніх та самої дитини (ст. 160 СК України).\~ Відповідно до положень ст.29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років\~її місцем проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення (встановлення) місця проживання дитини, оскільки така вимога позивачем не ставилась, а лише нею заявлено вимогу про залишення проживання неповнолітньої дитини сторін з матір`ю.\~ Зважаючи на\~те,\~що суд\~може вирішити\~питання про\~залишення проживання\~дитини\~з матір`ю\~чи батьком\~одночасно з\~вимогою про\~розірвання шлюбу\~лише за\~відсутності\~спору\~щодо того\~з\~ким\~із батьків\~будуть\~проживати\~неповнолітні діти,\~суд\~відмовляє у\~задоволенні\~вимоги позивачки\~у частині\~залишення дитини [PERSON] , [INFO] , проживати разом з матір`ю. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до квитанції № 9811-2716-8135-3973 від 11.03.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачкою були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial