Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувшись до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на його (позивача) користь 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень за заподіяну моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, а також витрати, пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги адвоката. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 03 липня 2022 року, о 14 годині 15 хвилин в с. Розкопанці Обухівського району Київської області, по вул. Піщана, відповідач - [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , (який належить власнику - [PERSON] ), при виїзді з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під його (позивача) керуванням, та як наслідок цього, скоїв з ним зіткнення, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка С.О. від 25 квітня 2023 року у справі №358/489/22 винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, був визнаний відповідач - [PERSON] . Внаслідок цього зіткнення транспортному засобу, яке сталось з вини відповідача у справі - [PERSON] , належному йому (позивачу) транспортному засобу, автомобілю марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , відповідно до Звіту №107/85015 «Про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу VW Transporter Т4 державний реєстраційний № [NUMBER] » від 21 липня 2022 року було завдано значного матеріального збитку в розмірі - 190 962 грн., що підтверджується Звітом №107/85015 від 21 липня 2022 року. Враховуючи ту обставину, що цивільно - правова відповідальність відповідача - [PERSON] , не була застрахована відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він (позивач), як потерпілий внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03 липня 2022 року, о 14 годині 15 хвилин в с. Розкопанці Обухівського району Київської області, 05 липня 2022 року звернувся до моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому із заявою про страхове відшкодування, що підтверджується (повідомленням) про дорожньо - транспортну пригоду від 05.07.2022 року, а також відповіддю моторного (транспортного) страхового бюро України від 08.12.2023 року. Йому, як потерпілому внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховиком - моторним (транспортним) страховим бюро України згідно вимог ст.ст. 39 - 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди (регламентну виплату з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ) та сплачено (шляхом безготівкового перерахування на його розрахунковий рахунок) грошову суму в розмірі - 135 962 грн., в якості відшкодування матеріального збитку. Отже, ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування, різниця ж в розмірі - 55 000 грн., реального матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу VW Transporter Т4 державний реєстраційний № [NUMBER] йому (позивачу) відповідачем та особою, яка заподіяла збитки - [PERSON] , так і не була відшкодована впродовж тривалого часу: починаючи з 03 липня 2022 року, тобто з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди та по день подання даного позову до суду. Все це також вплинуло і на психологічний стан позивача. Внаслідок неправомірних суспільно-небезпечних дій [PERSON] позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у значних душевних стражданнях (хвилюваннях та нервовому потрясінні) яких, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України він зазнав у зв`язку з пошкодженням належного йому майна (транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] ) постільки, коли відповідач заподіяв його автомобілю пошкодження значного майнового характеру в розмірі - 190 962 грн., він перебував в стані сильного душевного хвилювання, втратив душевний спокій, що суттєво вплинуло на стан фізичного здоров`я, який суттєво погіршився після вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також, заподіявши значних матеріальних збитків, відповідач ніяким чином не відреагував на його (позивача) пропозицію щодо компенсації завданих збитків в розмірі 55 000 грн., в добровільному порядку, як наслідок цього вже тривалий час він (позивач) та його сім`я, яка складається з чотирьох осіб (включаючи його, дружину, а також двоє неповнолітніх дітей) позбавлені можливості використовувати автомобіль для своїх потреб, вимушені наймати таксі для проїзду, витрачати свій час на проведення відповідних експертиз, пошуку коштів для звернення до адвокатів за правничою допомогою, а тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, для відновлення стану його душевного спокою, а також встановленню рівноваги в його нормальних (природних) життєвих зв`язках, виходячи з засад справедливості, добросовісності, виваженості та розумності оцінює моральну шкоду, спричинену відповідачем - [PERSON] , яке виразилось в пошкодженні належного йому майна (транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] ) власником якого він є в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та, як цивільний позивач у даній справі обґрунтовано вважає, що такий розмір моральної шкоди є співрозмірним, поміркованим та реальним у даній ситуації та з урахуванням конкретних обставин справи, а також повністю відповідає характеру та ступеню перенесених ним моральних (немайнових) душевних страждань і вказаний розмір моральної шкоди має бути відшкодований відповідачем в повному розмірі. Ухвалою від 12 лютого 2024 року, суддя Тітов М.Б. вказану справу прийняв до свого провадження та призначив до судового розгляду в порядку загального позовного провадження на 13 березня 2024 року на 15:30 годин. 13 березня 2024 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті на 10 квітня 2024 року, після чого розгляд справи було відкладено на 10.05.2024 та на 12.06.2024, у зв`язку з неявкою відповідача. 12 червня 2024 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання 12.06.2024. відповідач повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованого листа за адресою його місця проживання, однак [PERSON] відмовився від отримання даного листа, про що є відмітка у поштовому повідомленні,\~ відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Згідно відповіді № 440472 від 08.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачу повістки про виклик до суду на 13.03.2024, 10.05.2024 та 12.06.2024 повернуті до суду з відміткою працівника поштового зв`язку "адресат відмовився". Тобто відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки (а.с. 56, 70, 90). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з постанови судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка С.О. від 25 квітня 2023 року та повідомлення про ДТП від 05.07.2022, встановлено, що 03 липня 2022 року, о 14 годині 15 хвилин в с. Розкопанці Обухівського району Київської області, по вул. Піщана сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , і транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який є власником вказаного автомобіля, у якій пошкоджено обидва транспортні засоби. [PERSON] порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, його визнано винним у скоєнні даної ДТП закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП, щодо [PERSON] , у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 08 травня 2023 року (а.с. 24-27). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів - [PERSON] (автомобіль «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] ) застрахована в ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", поліс №207314526 (а.с. 23). Відповідач [PERSON] на момент скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 05 липня 2022 року [PERSON] повідомив Моторному (транспортному) страховому бюро України про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 21-22). Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, власнику автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , відшкодована не була, в зв`язку з чим [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування 05 липня 2022 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця на момент ДТП не була застрахована. Згідно звіту № 107/85015 від 21 липня 2022 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та склав суму без ПДВ 220 043 грн. 40 коп., при цьому ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 190 962 грн. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого перевищує ринкову вартість, провідним експертом відділу експертиз МТСБУ було розраховано вартість колісного транспортного засобу в пошкодженому стані та розмір регламентної виплати. Згідно інформації наданої ТОВ «Аудатекс» найвища пропозиція КТЗ у пошкодженому стані становить 55 000 грн. 00 коп. Отже, сума регламентної виплати склала 135 962 грн. 00 коп.\~ (190 962,00 - 55 000,00 = 135 962,00) (а.с. 30-49). У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 24 травня 2023 року перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 135 962 грн. 00 коп., що підтверджується інформаційним листом МТСБУ від 08.12.2023 за № 3-01б/40244 (а.с. 28). Вирішуючи позовні вимоги позивача суд враховує наступні положення чинного законодавства України. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Тобто частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідних правових підставах володіє транспортним засобом або іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого складає підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 вказаної статті ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка пов`язана з використанням, зберіганням та утриманням транспортних засобів та ін., що складає підвищену небезпеку для осіб, які здійснюють цю діяльність та інших осіб. Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанови) визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п.9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12 та ст. 81 ЦПК України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: approved