Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вищевказана цивільна справа. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нотари О.І., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., [PERSON] про застосування наслідків недійсного правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування та позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нотари О.І., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. про застосування наслідків нікчемного правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно матеріалів справи, відповідачу [PERSON] була надана професійна правнича допомога адвокатом Жабченко Т.М. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 3 від 09.11.2022 року. Згідно додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 3 від 04.03.2023 року та акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 05.03.2024 року загальна вартість виконаних робіт складає 50 000, 00 грн (первинна, вториннф консультацій, розробка стратегії, ознайомлення з матеріалами справ, відзив, клопотання, участь в судових засіданнях). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Розглядаючи відповідну заяву суд враховує, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат з позивачів на користь відповідача [PERSON] , оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року позовні вимоги задоволені частково, та судом не визнано [PERSON] неналежним відповідачем у справі, За таких обставин, заява представника відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу з позивачів не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed