Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року по 04.12.2017 року. Від шлюбних стосунків сторони мають дитину: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майбутньому становищі сторін. Далі позивач зазначає, що така дитина отримала закритий перелом основи V плеснової кістки лівої стопи з допустимим стоянням уламків, та 14.05.2023 року травму остеопефізеоліз IV плеснової кістки правої сторони, у зв`язку з чим проходив тривале лікування. Крім того, після отриманих травм [PERSON] , потребує особливого харчування, збільшення вітамінів в раціоні, та особливого догляду. Отже, позивач зазначає, що відповідач має спроможність нести додаткові витрати на сина [PERSON] , а тому вона звертається до суду та просить суд (з врахуванням її заяви про зменшення розміру позовних вимог) стягувати з відповідача на її користь\~\~додаткові витрати на операцію та обстеження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 8 505 грн. 00 коп., що складає 1/2 від вартості додаткових витрат. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги у вигляді стягнення додаткових витрат на операцію та обстеження малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 8 475 грн. 00 коп., визнав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про підтримання уточнених позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на операцію та обстеження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 8 505 грн. 00 коп., що складає 1/2 від вартості додаткових витрат. Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову з огляду на нижченаведене. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року по 04.12.2017 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у сторін народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2013 року, та яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується витягом із реєстру територіальної громади від 25.08.2023 року. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майбутньому становищі сторін. Матеріалами справи також підтверджено, що 16.08.2023 року [PERSON] отримав травму - закритий перелом основи V плеснової кістки лівої стопи з допустимим стоянням уламків, та 14.05.2023 року травму остеопефізеоліз IV плеснової кістки правої сторони, у зв`язку з чим проходив тривале лікування. Судом встановлено, що 18.01.2024 року [PERSON] відповідно до Договору № 4/18-01 від 18.01.2024 року ТОВ «Експертмед» була проведена ортопедо травматологічна операція 4 ступеню складності. Відповідно до Акту наданих послуг № 160 від 18.01.2024 року пацієнту [PERSON] були надані медичні послуги: ортопедо - травматологічна операція 4 ступеня складності 10\~000 грн. 00 коп., анестезіологічне супроводження операцій 2000 грн. 00 коп., післяопераційне комплексне лікування 1200 грн. 00 коп., а всього 13\~200 грн. 00 коп. Відповідно до Акту наданих послуг № 180 від 18.01.2024 року пацієнту [PERSON] були надані медичні послуги: ДМХЦ Прийом (огляд, консультація) лікаря анестезіолога-реаніматолога 450 грн. 00 коп. Також судовим розглядом встановлено, що 11.01.2024 року [PERSON] пройшов обстеження УЗД серця з доплером, що підтверджується Картою эхокардіографічного обстеження та ЕКГ, вартість таких медичних послуг згідно квитанцій на суму 500 грн. 00 коп. та 200 грн. 00 коп. відповідно. Також, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] були надані медичні послуги: аналіз крові на групу і резус-фактор, взяття венозної крові, загальний аналіз сечі, клінічний аналіз крові, коагулограма комплекс, нирковий комплекс, печінковий комплекс на загальну вартість 2 060 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком № 312921 від 10.01.2024 року та консультація лікаря вартість 600 грн. 00 коп., та квитанцією від 01.02.2024 року. Таким чином, судом встановлено, що позивачем здійснені і належним чином підтверджені додаткові витрати на дитину [PERSON] , які пов`язані з особливими обставинами у загальному розмірі 17\~010 грн. 00 коп. Вартість таких додаткових витрат у вигляді медичних послуг стороною відповідача не оспорювалась. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо здійснення витрат на дитину, які викликані особливими обставинами у вигляді травмування з подальшим лікуванням, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 10\~ст. 7 СК України\~кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2\~статті 185 СК України\~передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст.\~181,\~182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені\~ст.185 СК України\~додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними так і позитивними фактами. Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». В даному випадку сторона позивача шляхом надання суду достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів довела наявність особливих обставин у житті дитини, що пов`язані із відповідним травмуванням та необхідністю проходження подальшого коштовного курсу лікування. Так само, суду шляхом надання письмових доказів підтверджені загальний обсяг понесених позивачем витрат на операцію та обстеження малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] у загальному розмірі 17\~010 грн. 00 коп. Оскільки в силу наведених вимог закону відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (проведенням операції у зв`язку з хворобою сина), тому суд з такого учасника справи стягує на користь позивача 8 505 грн. 00 коп., що дорівнює частині таких витрат та відповідає законодавчо закріпленій концепції необхідної\~ Також, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, у зв`язку із чим такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 50 відсотків. Враховуючи вищевикладене з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., іншу частину судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно до\~ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.\~180-184,\~192 Сімейного кодексу України\~,

Outcome: approved