Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

05.04.2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 38841,30\~грн. та судові витрати. Мотивував тим, що 15.10.2018 між ТОВ « Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 361084, а 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1, за яким позивачу перейшли права вимоги заборгованості за даним договором. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав. Заборгованість складається з 6750,00 грн основного боргу, 3645,00 - відсотки, 14985,00 - пеня, 400,00 грн - штрафи, 2323,92 грн -3% річних, 10737,38 грн - інфляційні втрати, а всього - 38841,30грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відзив, в якому, зокрема, заперечував отримання грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна», просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності, вказав на те, що Конституцією України заборонено подвійна відповідальність, однак позивач нарахував пеню і штраф, інфляційні втрати та 3% річних не можуть нараховуватися в період дії воєнного стану, однак позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати з 29.03.2021 по 29.03.2024, що є неправомірним. Представник відповідача також звернув увагу на те, що реєстр прав вимоги №12 від 30.01.2019 складено після спливу строку дії договору факторингу №1 від 12.04.2018. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить такого. 15.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 361084, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 6750,00 грн на 30 днів до 14.11.2018, із сплатою процентів 1,71% на день. Всього станом на 14.11.2018 [PERSON] повинна повернути 10212,75 грн. Відповідно до довідки про ідентифікацію до договору позичальник [PERSON] . Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи ім`я відповідача [PERSON] . Позивачем не надано доказів того, що саме [PERSON] отримала кредитні кошти, оскільки матеріали справи не містять первинних документів про переказ коштів, існує різниця у написанні прізвища та імені у договорі, довідці про ідентифікацію та особистих документах відповідача. Відповідач заперечував отримання грошових коштів. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1. Відповідно до п. 8.1 договору факторингу - строк дії договору до 31.12.2018. Згідно із п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту отримання прав вимоги до [PERSON] , оскільки реєстр прав вимог від 30.01.2019 підписаний після спливу строку договору факторингу (31.12.2018), відсутні докази сплати на виконання п. 2.1, 3,1 Договору факторингу, в реєстрі прав вимог №12 від 30.01.2019 за 1333 значиться [PERSON] . Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивач не є кредитором відповідача, не має права вимоги до відповідача, оскільки їх не отримав від первісного кредитора. Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. Тому у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не задоволено, суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed