Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та призначення їй опікуна. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що [PERSON] приходиться йому бабцею по лінії батька, вони разом проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] є інвалідомпершої групи «б», та потребує постійного стороннього нагляду і допомоги. Внаслідок хронічного психічного розладу бабця не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв?язку з чим може бути визнаною недієздатною, [PERSON] залишилася без близьких родичів, єдиним її близьким родичем приходиться онук [PERSON] , інших родичів, які б могли опікуватися бабцею немає. Фактично внаслідок даного психічного захворювання, [PERSON] є недієздатною. Станом на сьогодні здоров?я в [PERSON] не покращується, а навпаки з віком постійно погіршується із кожним днем. Тривале лікування не завжди дає навіть підтримуючий ефект, загострення хвороби носять періодичний характер. Захворювання [PERSON] призвело до того, що вона не може самостійно приготувати собі їжу, відповідно одягнутися, оскільки не завжди розуміє значення своїх дій. Крім цього, він потребує постійного прийняття ліків (уколів) за чим необхідний постійний контроль та допомога. Заявник вважає, що захворювання бабці може впливати на здатність розуміння своїх вчинків, а тому просить суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуна. Ухвалою суду від 22.01.2024 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2024 у даній справі призначена судово-психіатричну експертизу. 22.04.2024 року ухвалою Яворівського районного суду Львівської області відновлено провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника адвокат Дзидз А.В. подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник заінтересованої особи представник виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, подання про доцільність призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] підтримує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.05.2024, є дата складення повного судового рішення 28.05.2024. Дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29 липня 2008 року, вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] в с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області. В графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» значиться [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12 січня 2024 року, вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] в с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області. В графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» значиться [PERSON] . З приведених вище документів вбачається, що [PERSON] приходиться рідним онуком [PERSON] , по лінії батька [PERSON] . Згідно акту №6/10 від 11.01.2024 року про встановлення місця проживання та довідки за №45 від 11.01.2024 року, виданих виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] - заявник, [PERSON] - бабуся. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю першої групи «б», згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААВ №746645. Відповідно до подання Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 21 травня 2024 року визнає за доцільне призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №394 від 10.04.2024, [PERSON] , [INFO] страждає стійким, хронічним психічним розладом у виді судинної деменції, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, справа № 1-1/2016). Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час розгляду такої категорії справ, вказавши, що сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, що вимагає об`єктивної медичної експертизи (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року). Також, Європейський суд з прав людини вказав, що ця процедура повинна мати судовий характер (пункт 40 рішення у справі "Горшков проти України" від 8 листопада 2005 року). Згідно частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За результатами дослідження фактичних обставин справи, судом встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заява щодо визнання її недієздатною є обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Частина перша статті 60 ЦК України визначає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Диспозиція частини 1 статті 300 ЦПК України регламентує, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] доглядає рідну бабцю - [PERSON] . У відповідності до подання Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №3750 від 21 травня 2024 року, як органом опіки та піклування, розглянуто заяву [PERSON] , який виявив бажання виконувати обов`язки опікуна для рідної бабці [PERSON] , оскільки він потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду. [PERSON] проживає разом [PERSON] , інших родичів, які б виявили бажання здійснювати догляд за [PERSON] немає. Відтак, на виконання ч.1 ст.60 ЦК України, ч.1 ст.241 ЦПК України Яворівська міська рада, як орган опіки та піклування вважає за можливе призначити [PERSON] , опікуном над рідною бабцею по лінії батька [PERSON] . При цьому, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність, його поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON] , тобто відсутні перешкоди, передбачені диспозицією статті 64 ЦК України для призначення його опікуном. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] , недієздатною особою із призначенням опікуна, так як останній в силу наявного у нього психічного захворювання не може керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, про що свідчить медична експертиза. Відповідно до положень статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно положень статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі викладеного та на підставі статтей 39, 40, 41 ЦК України,

Outcome: approved