Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.12.2023 року позивач [PERSON] поштою звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить припинити право спільної часткової власності на майно колишнього подружжя між [PERSON] і [PERSON] , визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля NISSAN X-Trail, 2016 року випуску, VIN [NUMBER] , р/н [NUMBER] (з урахуванням попереднього рішення - одиниця); 1/2 частину квартири [ADDRESS] (з урахуванням попереднього рішення - одиниця) - залишити у власності [PERSON] . Ухвалою суду від 25.01.2024 року провадження по справі відкрито. 19.04.2024 року відповідач [PERSON] надала до суду заперечення на позов, 30.04.2024 року надала заяву про приєднання доказів та 08.05.2024 року надала клопотання про розгляд справи 09.05.2024 року за її відсутності на підставі наявних в справі матеріалів. 13.05.2024 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заява містить власноручне зазначення позивача [PERSON] про те, що позивач підтримує вказану заяву. 21.05.2024 року відповідач [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021 року по справі №947/30424/20 здійснено поділ спільного майна між колишнім подружжям - сторонами по справі. За кожним з колишнього подружжя визнане право власності на 1/2 частку: квартири [ADDRESS] та автомобіля Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] . Таким чином, рішенням суду змінений вид спільної власності зі спільної сумісної на спільну часткову, але не відбулося поділу в натурі спільного майна подружжя. Позивач вказує, що виконав самостійно кредитні зобов`язання за обслуговуванням спільного майна, але позбавлений можливості користуватися своєю часткою в спільній квартирі, а автомобіль відповідачка протиправно приховує. В запереченні на позовну заяву та в письмових поясненнях відповідач [PERSON] посилається на те, що позивач [PERSON] просить суд безпідставно на його користь припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину спірного автомобіля та залишити у приватній власності відповідачки 1/2 частину квартири, яка вже належить їй на теперішній час. Також відповідач вказує, що жодних доказів про наявність спору та позбавлення можливості користування квартирою та автомобілем не залучено позивачем до справи, що супречить вимогам ст. 81 ЦПК України. Позивач [PERSON] виконав кредитні зобов`язання не самостійно, а за рахунок сімейних коштів, розподілених рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021 року по справі №947/30424/20 про поділ спільного майна між колишнім подружжям. За обслуговування нерухомого майна за останні чотири роки співвласники сплатили приблизно навпіл. Наявність спору відсутня. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 24.02.2017 року між ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №1/3082022, умовами якого визначено, що Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 745731,54 грн. Строк користування кредитом - з 24.02.2017 року по 23.02.2024 року включно. Кредит надається Позичальнику в розмірі 711508,00 грн. на купівлю транспортного засобу для особистих потреб: марка Nissan, модель X-Trail, державний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2016. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021 року по справі №947/30424/20 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк», про розподіл спільного майна подружжя. Задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Здійснено поділ спільного майна подружжя: квартири [ADDRESS] шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , та залишення за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Здійснено поділ спільного майна подружжя: автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] та залишення за [PERSON] права власності на 1/2 частку автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] . Здійснено поділ спільного майна подружжя: невиконаного зобов`язання по кредитному договору №1/3082022 від 24.02.2017 року, укладеному між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Креді Агріколь Банк», у вигляді загальної суми заборгованості 445398,00 грн., у рівних частках. Здійснено поділ спільного майна подружжя: заробітної плати отриманої [PERSON] 23.09.2020 року як остаточної суми заробітної плати за 09 20 IMO NO9415064, шляхом виділу [PERSON] суми еквівалентної 10000 (десяти тисяч) доларів США. Визначено порядок виконання рішення суду шляхом встановлення, що дане рішення, після набрання законної сили, є підставою для державної реєстрації права власності за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та права власності на 1/2 частку автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] ; а також підставою для державної реєстрації права власності за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та права власності на 1/2 частку автомобілю Nissan X-Trail, 2016 року випуску, р/н [NUMBER] . Зарахувавши розмір грошових стягнень визначених судом як спільне сумісне майно подружжя у вигляді половини від невиконаного зобов`язання по кредитному договору №1/3082022 від 24.02.2017 року у розмірі 226699,0 (двісті двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн. яка підлягає стягненню з [PERSON] та 10000 доларів США, які на день винесення рішення еквівалентні 272900,0 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот ) гривень, згідно курсу НБУ, та остаточно: Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1693 (одну тисячу шістсот дев`яносто три) долара США, що на день винесення рішення, згідно курсу НБУ, еквівалентно 46201 (сорока шести тисяч двісті одної) гривні. До позовної заяви додано Талон-повідомлення №012215 від 25.09.2020 року, з якого вбачається, що черговим Таїровського ВМ від [PERSON] було прийнято заяву щодо автомобіля X-Trail, р/н [NUMBER] . Листом Таївровського ВМ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.10.2020 року [PERSON] повідомлено, що його заява була зареєстрована в Журналі єдиного обліку за №19147 від 25.09.2020 року та розглянута керівництвом Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області. В ході розгляду звернення встановлено, що між [PERSON] та його дружиною виникли цивільно-правові відносини, розгляд та вирішення яких не відноситься до компетенції Національної поліції України. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1\~ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням суду від 08.07.2021 року по справі №947/30424/20 здійснено розподіл спільного майна колишнього подружжя [PERSON] , та на теперішній час кожному зі сторін справи належить по 1/2 частці автомобіля та квартири. Суд зазначає, що стороною позивача не обгрунтовані позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності відповідача на 1/2 частину автомобіля, оскільки незважаючи на те, що річ є неподільною, позивачем не доведено, що спільне володіння і користування майном є неможливим, та що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Окрім того, суд звертає увагу сторони позивача на вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України, відповідно до якої суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Ані оцінки майна, ані внесення вартості належної відповідачу частці стороною позивача здійснено не було. При цьому суд погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо вимоги про залишення в її власності 1/2 частини спірної квартири, що вказана вимога є неспроможною, оскільки зазначена частина квартири на теперішній час належить відповідачу. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed