Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.01.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 03.06.2018 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . На даний час, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, вони проживають окремо. Причиною цьому є різні погляди на шлюб та сімейне життя. Таким чином, їх примирення є неможливим. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.06.2018 року Луцьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 651, розірвати, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.02.2024 року, за клопотанням відповідача [PERSON] , сторонам надано строк для примирення два місяці (а.с. 33). \~ \~ \~ \~До початку судового засідання від представника позивачки до канцелярії суду надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. У вказаній заяві також зазначено, що жодних спроб примирення зі сторони відповідача вчинено не було, а також позивачка [PERSON] наполегливо просить розірвати шлюб (а.с. 45). Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, суду пояснив, що позивачка [PERSON] разом з їх спільною дитиною з 2022 року проживають в Німеччині. Не зважаючи на це, їх сім`я із позивачкою продовжує існувати, вони спілкуються по телефону, остання двічі приїжджала до України. Причина подачі [PERSON] даного позову йому не зрозуміла, однак він все ж бажає зберегти сім`ю, у зв`язку з чим просить надати додатково строк на примирення. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 03.06.2018 року, який було зареєстровано Луцьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 651. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4). За час шлюбу у сторін [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, наданий судом строк на примирення не приніс позитивного результату щодо збереження сім`ї сторін, позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] та не бажає продовжувати з ним подружні стосунки, а тому збереження сім`ї є неможливим. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя, на даний час сторони спільне господарство та побут не ведуть, а також проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved