Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача шляхом повернення сплаченої за товар грошової суми у розмірі 658,17 гривень, а також неустойку за затримку повернення грошей у сумі 256,69 гривень, та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2023 року позивач оформила замовлення у магазині відповідача та сплатила за товар (тканина) грошові кошти у сумі 1536 гривень, таким чином уклавши договір купівлі-продажу. Однак, при отриманні товару, з`ясувалось, що позивачу було відправлено інший товар. Звернувшись з вимогою про заміну, позивач отримала відмову. В зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду від 14 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 14 березня 2024 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність предмету спору, оскільки відповідачем повернуто грошові кошти у сумі 658,17 гривень. 20 березня 2024 року до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Селезньова М.В. надійшла заява на клопотання відповідача про закриття провадження, в якій останній заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі. При цьому, з огляду на оплату коштів в сумі 658,17 гривень, позивач відмовився від частини позовних вимог про стягнення 658,17 гривень. 16 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву представника позивача поданого на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в якій просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. 23 травня 2024 року представником позивача [PERSON] адвокатом Селезньовим М.В. подано до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій позивач та представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Також, вказала, що 22.05.2024 року товар було повторно надіслано відповідачу. 06 червня 2024 року від [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.12.2023р. [PERSON] оформила замовлення #33793 у магазині eTkani.com, власником якого є ФОП [PERSON] . Замовлення складалось із трьох відрізів тканини - вельвет рубчик 3.5 мм, 100% поліестер, трьох різних кольорів, на загальну суму\~1536\~гривень. 19 грудня 2023\~року позивач перерахувала кошти у сумі\~1536\~гривень на рахунок "ФОП [PERSON] " за товар по замовленню #33793 у магазині eTkani.com, що підтверджується копією платіжної інструкції № 0.0.3370430751.1, яка міститься в матеріалах справи. Однак, позивач при отриманні та огляді товару з?ясувала, що один із трьох відрізів тканини не відповідає замовленню - замість вельвету із складом 100% поліестер (вельвет рубчик 3,50 мм, код товару 20051, ціна 219,39 грн. за 1 метр, кількість 3 метри, загальна вартість 658,17 грн.), надіслали вельвет із стрейчем (еластан у складі). Тобто, позивачу було відправлено інший, ніж обумовлено товар. 23 грудня 2023 року позивачем було надіслано вимогу до відповідача про повернення коштів або заміну товару протягом 5 календарних днів, тобто до 28.12.2023\~року включно. Проте, відповідач не вжив заходів щодо повернення коштів або заміну товару, тому позивач звернулась до суду з позовною заявою. Позивач в своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 658,17 гривень сплачені за товар та грошові кошти в сумі 256,69 гривень неустойки за затримку повернення коштів, а також витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривень. Між тим, під час розгляду справи відповідачем було сплачено на рахунок позивача 658,17 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 847, яка міститься в матеріалах справи. Даний факт не заперечується позивачем. В зв`язку з чим, ухвалою суду від 06.06.2024 року провадження у справі в цій частині (в частині вимог про стягнення 658,17 гривень) було закрито. Звертаючись до суду позивач просить в судовому порядку усунути порушення її прав, як споживача послуг, шляхом стягнення сплачених коштів, в зв`язку з поставкою неналежного товару або замінити його належним, а також неустойки за затримку повернення коштів. Відповідно до\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. За положеннямист.1 Закону України «Про захист прав споживачів`договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку (телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані). Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. На підставі ст.4 Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:1) захист своїх прав державою;2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до\~Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В якості підстав для звернення до відповідача з вимогами, позивач вказала на отримання нею товару, такого, що не відповідає її замовленню, а саме невідповідність складу тканини замовленій нею. При цьому, жодних доказів отримання позивачем тканини «вельвету із стрейчем (еластаном у складі)», до суду не представлено, як і не представлено доказів направлення тканини відповідачу для подальшої заміни. \~ \~ \~ \~ Позивач обґрунтовуючи вимогу про необхідність стягнення з відповідача 256,69 гривень неустойки за затримку повернення коштів посилається на норми ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно з положеннями ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2023 року позивачем на електронну адресу адресовану ФОП [PERSON] надіслано вимогу про повернення коштів або заміну товару протягом 5 календарних днів, тобто до 28.12.2023\~року включно. Однак, докази отримання вказаної вимоги відповідачем, матеріали справи не містять. Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про захист прав споживачів» перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. До переліку товарів належної якості, що не підлягає обміну (поверненню), затвердженого Постановою КМУ від 19.03.1994 № 172, відноситься, зокрема, тканина. Відтак, позивач замовляючи тканину в інтернет-магазині та не маючи змогу пересвідчитись у якості тканини наживо, мала б враховувати ці та інші ризики, оформлюючи замовлення та укладаючи договір. Також, доказів того, що укладений між сторонами договір, містив положення щодо стягнень неустойки, пені чи штрафів, у разі невиконання або неналежного виконання договору, матеріали справи не містять. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача неустойки за затримку повернення коштів. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на вказане, підстави для стягнення пені за Договором від 09.11.2022 № б/н, про що позивач зазначив в описовій частині позовної заяви та не зазначив в прохальній частині, відсутні. У відповідності до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Також,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Тому, понесені позивачем судові витрати, з огляду на відмову в задоволенні позову та заперечення, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed