Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

19.02.2024 позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , 1981 року народження, громадянина Лівану, який народився в м. Бейрут, на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 10000 грн на утримання кожної дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09.06.2008 за №7129 у м. Бейрут, Ліванська Республіка, про що зроблено відповідний запис №1601 від 14.06.2008. Від шлюбу мають чотирьох дітей, які проживають з матір`ю. Відповідач самоусунувся від виховання дітей і з ними не спілкується, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, останні 5 років не цікавиться ними взагалі. Тому вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~18.04.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивачки [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи двічі повідомленим про розгляд справи через сайт «Судова влада», в судове засідання не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд вважає, що за таких обставин справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне право», суди розглядають\~будь-які\~справи з\~іноземним елементом\~у таких\~випадках: \~якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.13-20). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів законною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач має достатній заробіток\~та може сплачувати аліменти в розмірі по 10000 грн на кожну дитину щомісячно, не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 1211, 20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial