Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Пньов П.О., звернувся до суду з позовом до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності (далі НДЦСЕ) в порядку захисту прав споживача та просив розірвати Договір №08/05 від 18 травня 2023 року, укладений між Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ та адвокатом Пньовим П.О., стягнути з НДЦСЕ 60\~223 грн. вартості проведеної експертизи, неустойки у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення станом на дату ухвалення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 02 травня 2023 року між адвокатом Пньовим П.О. та ним було укладено договір про надання правової допомоги №1051836 про захист честі, гідності та ділової репутації і пов`язаних із цим інших правовідносин. 11 травня 2023 року адвокат Пньов П.О. на виконання умов Договору про надання правової допомоги звернувся з клопотанням про проведення судової експертизи до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ. 18 травня 2023 року між адвокатом Пньовим П.О. та НДЦСЕ у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності укладено Договір №08/05 про надання послуг. Відповідно до умов п.1.1 цього Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги за клопотанням про проведення експертизи адвоката Пньова П.О. Згідно умов п.1.2 Договору, послуги згідно цього Договору виконуються із додержанням вимог чинного законодавства. Відповідно до умов п.2.2 Договору № 08/05 позивачем на рахунок відповідача було перераховано 60\~223 грн згідно квитанцій за № 29 від 22.05.23 року та за №18 від 24.05.23 р. 30 червня 2023 року судовими експертами складено висновок за №196/1/23 за результатами проведення судової комісійної комп`ютерної-технічної експертизи у справі №587/2051/18, який був надісланий замовнику 27 липня 2023 року і отриманий ним 01 серпня 2023 року. Позивач вказав, що даний висновок не відповідає ні клопотанню про проведення експертизи, ні вимогам чинного законодавства України, складений з помилками, які унеможливлюють його використання у якості доказу. Вважає, що експерти ухилились від надання відповідей на поставлені питання, ввели в оману щодо обсягу експертогодин необхідних для проведення дослідження за однотипними питаннями та відповідно визначення вартості наданих послуг. Експерти провели комісійну експертизу, хоча такого клопотання заявлено не було. Експертами не проведено окремих досліджень та не описано їх в дослідницькій частини висновку. Використати висновок не є можливим, оскільки у ньому відсутні відповіді на поставлені питання. Також вважає, що внаслідок тривалого невиконання умов договору йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000 грн. Він змушений був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, звернення до іншої експертної установи та повернення коштів у примусовому порядку. Відповідач подав до суду відзив та заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що судові експерти надали повні, змістовні і ґрунтовно правильні відповіді на усі питання поставлені представником позивача у клопотанні про призначення експертизи. Крім того, відповідач вказав, що за своєю правою природою правовідносини учасника справи та експерта не є аналогічними правовідносинами у сфері договірних, а тому для відшкодування витрат або шкоди у разі її завдання судовим експертом не можуть підлягати застосуванню норми матеріального права, якими врегульовано відшкодування збитків, витрат у сфері договірних правовідносин за аналогією норми права. Грошові кошти, які були сплачені за судову експертизу згідно вимог ст.133 ЦПК віднесені до судових витрат, відшкодування яких передбачено статтями ЦПК і покладено лише на сторони по справі. Питання про стягнення цих витрат повинно вирішуватись у справі, в межах якої проводилась судова експертиза у порядку відшкодування судових витрат. Відповідач зазначив, що твердження позивача про те, що висновок експертизи неможливо використати в якості доказу, є виключно припущенням представника позивача, оскільки останній не звертався до суду з даним висновком, а питання про недопустимість використання висновку експерта як доказу у зв`язку з явним порушенням законодавства при його складанні судом не вирішувалось. Просив відмовити у позові. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні адвокат Пньов П.О. позов підтримав, зіславшись на доводи викладені у ньому. Представники відповідача заперечили щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Судом встановлено, що 02 травня 2023 року між адвокатом Пньовим П.О. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги за № 1051836 про захист честі, гідності та ділової репутації і пов`язаних із цим інших правовідносин. 11 травня 2023 року адвокат Пньов П.О. на підставі Договору про надання правової допомоги від 02 травня 2023 року при здійсненні представництва інтересів [PERSON] звернувся із клопотання про проведення судової експертизи на ім`я директора Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ. 18 травня 2023 року укладено Договір між Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ та адвокатом Пньовим П.О. за № 08/05, згідно умов якого замовник прийняв на себе зобов`язання надати послуги за клопотанням про проведення експертизи адвоката Пньова П.О. в особі представника [PERSON] у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник оплатити вартість цих послуг. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (п. 4.2 Договору). Згідно з умовами п.п. 2.1,2.1.1. Договору, сторони погодили, що загальна вартість послуг, передбачених Розділом 1 договору, визначена сторонами у додатку №1 до договору, який є невід`ємною частиною Договору. Виконавець з огляду на обсяг та складність завдання Замовника, самостійно визначає кількість експертогодин, необхідних для проведення дослідження. Замовник зобов`язуваний не пізніше трьох робочих днів з моменту одержання від виконавця Акту приймання-передачі наданих послуг підписати цей Акт та направити його на адресу виконавця, або ж направити Виконавцю письмову вмотивовану відмову від приймання наданих послуг (п. 2.4. Договору). У випадку неодержання від Замовника у вказаний термін оформленого Акту чи вмотивованої відмови від прийняття наданих послуг, акт вважається підписаним Замовником, а зобов`язання Виконавця за даним Актом виконаним належним чином в повному обсязі. Згідно Додатку №1 до договору №08/05 від 18 травня 2023 року (Специфікація), сторони погодили вартість послуг з проведення експертизи у розмірі 60\~222,96 грн. Вказаний додаток підписаний адвокатом Пньов П.О. Відповідно до умов п.2.2 Договору № 08/05 позивачем на рахунок відповідача було перераховано 60\~223 грн згідно квитанцій за № 29 від 22.05.23 року та за №18 від 24.05.23 р. Згідно умов п.6.4 Договір може бути розірваний за угодою сторін; виконавцем в односторонньому порядку у випадку несплати замовником вартості послуг у терміни, передбачені п.2.2 цього Договору та у разі ненадання додаткових матеріалів, необхідних для здійснення послуг; за інших обставин, передбачених цим Договором; за настання обставин, передбачених чинним законодавством України. Проведення експертизи було доручено кваліфікованим судовим експертам, які повідомлені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, будь-яких порушень порядку проведення експертиз не встановлено. 14 липня 2023 року супровідним листом за № 638/648-25-23/4 НДЦСЕ у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ направлено адвокату Пньову П.О. висновок експертів №196/1/23 від 30 червня 2023 за результатами судової комісійної комп`ютерно-технічної експертизи . Відповідачем 30 червня 2023 року складено Акт за №196/1/23 здачі- приймання висновку експертів №196/1/23 щодо встановлення вартості виконаних робіт, в якому зазначено, що висновок направлено замовнику і зазначено, що якщо протягом 15 днів з дати відправлення акту, останній не буде повернутий до НДЦСЕ з питань інтелектуальної власності, то висновок вважається прийнятий замовником. 30 червня 2023 року складено Акт приймання передачі наданих послуг, відповідно до якого встановлено, що послуги з проведення експертизи, передбачені Договором, виконані виконавцем у встановлені строки у повному обсязі та з дотриманням інших умов договору. Сторони претензій одна до одної не мають Акти не підписані позивачем, однак [PERSON] 03 серпня 2023 року звернувся з претензією на ім`я Голови комісії, судового експерта сектору дослідження програмних продуктів лабораторії досліджень об`єктів інформаційних технологій НДЦСЕ у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ Бикової Т., де вказав, що експертами не дотримано вимог чинного законодавства щодо здійснення повного дослідження, надання обґрунтованого та об`єктивного письмового висновку на поставлені питання та відповідно не виконано умови Договору від 18 травня 2023 року. [PERSON] також зазначив, що без надання відповідей на поставлені питання висновок втрачає будь-який сенс для сторони та є беззмістовним для використання у справі. Відповідачем надіслало [PERSON] відповідь на вищезазначену претензію, вказавши, що висновок експертизи відповідає вимогам закону, а в разі потреби, позивач має право звернутись з клопотанням про призначення повторної чи комісійної експертизи. У серпні 2023 року адвокат Пньов П.О. звернувся до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із клопотання про проведення судової компютерно-технічної експертизи. При цьому зазначив, що здійснює представництво інтересів [PERSON] щодо захисту честі, гідності та ділової репутації у кримінальному провадженні № 12023216040000587 від 16 травня 2023 року за ч. 4 ст. 358, ст. 356 КК України, у якості представника потерпілого. З метою отримання доказів на захист честі, гідності і спростування недостовірної інформації, притягнення винних у кримінальному провадженні, є необхідність у проведенні комп`ютерно-технічної експертизи. 04 вересня 2023 року отримано висновок експерта за № СЕ-19/121-23/18225-КТ. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Згідно з вимогами частин третьою, четвертою\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок із доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша\~статті 102 ЦПК України). Відповідно до вимог частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням\~\~\~\~є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з положеннями частини першої\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Розірвання підписаної угоди можливе за умов, передбачених текстом цієї угоди або законодавством, та лише у визначений для цього строк. Одночасно\~неможливо розірвати договір, якщо він був повністю виконаний усіма сторонами або якщо закінчився термін його дії. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі\~\~№ 183/262/17 (провадження№ 61-41932сво). Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не надав належні та допустимі докази істотного порушення відповідачем умов договору від 18 травня 2023 року укладеного між Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності МЮУ та адвокатом Пньовим П.О. за № 08/05 про проведення експертизи. Твердження позивача про те, що висновок експертизи неможливо використати в якості доказу, є виключно припущенням представника позивача, оскільки останній не звертався до суду з даним висновком, а питання про недопустимість використання судового висновку експерта як доказу у зв`язку з явним порушенням законодавства при його складання судом не вирішувалось. Доводи позивача про допущену помилку у висновку експерта щодо зазначення справи № 567/2051/18 у якій нібито надано такий висновок, що не відповідає дійсності, не свідчить про істотне порушення умов договору та не є підставою для його розірвання і стягнення коштів. Безпідставними є твердження позивача про те, що він не замовляв проведення комісійної експертизи та потреби в її проведенні не було, що відповідачем введено його в оману про обсяг експертогодин необхідних для проведення експертизи та відповідно визначення вартості наданих послуг, як на підставу розірвання договору та істотного порушення умов договору відповідачем. Підписуючи договір позивач був ознайомлений із його умовами, з якими погодився та оплатив вартість замовлених послуг. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК). Згідно з вимогами п. 1.2.13 Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи. Як вбачається із змісту висновку експертизи, зокрема п. 18 Розділу Вступ для проведення експертизи було організовано виконання комісійної комп`ютерно-технічної експертизи. Проведення експертизи доручено комісії експертів Биковій Т.М. та Гомону В.О. Таким чином, створення комісії експертів керівником експертної установи відповідає вимоги діючого законодавства та не суперечить умовам укладеного договору між сторонами спору. Доводи про те, що інша експертна установа надала висновок із аналогічних питань за значно меншу вартість, будьякого правового значення для вирішення даного спору не мають. Більше того, із долучених до позову двох висновків експертиз вбачається, що питання заявленні позивачем різним експертним установам не є ідентичними та різняться між собою, хоча відповіді на питання у двох висновках експертів щодо дати першого архівування та дати розміщення публікації є однаковими. Враховуючи наведене та те, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку за ініціативою замовника, договір про проведення експертизи виконаний, позивач не надав доказів істотного порушення відповідачем умов договору від 18 травня 2023 року, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про розірвання договору.\~\~ У зв`язку з відсутністю правових підстав для розірвання договору, не доведення позивачем та не встановлення судом істотного порушення умов договору зі сторони відповідача, відповідно підстав для стягнення коштів, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди не має. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed