Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 612,00 грн. та судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 17.06.2021 о 13-09 годині по [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР2027877279. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202064396. Страхова компанія власника пошкодженого автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою на виплату страхового відшкодування №11/20812 від 09.08.2021. Заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком. 28.08.2021 ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 19 612,10 гривень. Посилався, що в порядку досудового врегулювання спору відповідач сплатив суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7000,00 гривень, а відтак, сума, яку має сплатити відповідач на користь ПрАТ «СГ «ТАС» становить 12 612,00 гривень. Рух справи Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 19 січня 2024 року цивільну справу №643/13554/23 за позовом ПАТ «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування передав за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12 березня 2024 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишив без руху, установив позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 09 квітня 2024 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, розгляд справи ухвалив проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за останнім відомим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року по справі №953/13066/21, 17.06.2021 о 13-09 годині [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan Altima, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Академіка Павлова, 307 в м. Харкові, не обрав безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді та допустив зіткнення з автомобілем Nissan X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , після чого з місця ДТП поїхав (а.с. 25-26). Вказаною постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с. 25-26). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 202787279, забезпеченим транспортним засобом є Nissan Altima, державний номерний знак [NUMBER] , страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», страхувальник - [PERSON], строк дії договору - з 00:00 11.02.2021 по 10.02.2022 включно (а.с. 5-6). Станом на 17.06.2021 поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 202787279 був діючим (а.с. 7). Як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Nissan X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 8-9). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Nissan X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 17 червня 2021 року (а.с. 11-12). Відповідно до Рахунку №АГТО-102694 від 30.06.21 від ТОВ «Атлант Моторз Харків», вартість запасних частин, матеріалів та ремонту пошкодженого автомобіля Nissan X-trail, державний номерний знак [NUMBER] , яку мав сплатити [PERSON] , становить 22 812,10 гривень (а.с.13). 09 серпня 2021 року представник ПАТ «СК «УСГ» звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату (страхового) відшкодування в сумі 19 612,10 гривень (а.с. 10). АТ «СГ «ТАС» склало страховий акт №23213/42/921 від 19.08.2021, відповідно до якого сума страхового відшкодування згідно з Додатком 1 до Страхового акту становить 19 612,10 гривень (а.с. 14-15). Згідно з платіжною інструкцією №207822 від 28 серпня 2021 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) було відшкодовано УСГ СК ПАТ шкоду у розмірі 19 612,10 гривень (а.с. 16). Як убачається зі змісту платіжної інструкції № @2PL843129 від 16 жовтня 2022 року [PERSON] перевів на рахунок ПрАТ «СГ «ТАС» грошові кошти в сумі 7000,00 гривень, призначення платежу - «Регресний платіж №23043/42/2021/53» (а.с 17). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «відповідно до прецедентної практики суду право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів». За правилами п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Положеннями ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2021 по справі №953/13066/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, як це закріплено положеннями ст. 979 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Страховим випадком відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику. У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону №1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, у даному випадку має місце регрес, а тому відносини між сторонами у справі регулюються правилами ст. 1191 ЦК України та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Позивач виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12612,00 гривень, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). Розподіл судових витрат Відповідно до платіжної інструкції №5323 від 13 лютого 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2684,00 гривень стягується з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved