Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

У провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання виконавчого листа недійсним. У своїй позовній заяві [PERSON] посилався на такі обставини. Уманський міськрайонний суд Черкаської області видав виконавчий лист №705/1087/21 2/705/1194/21 від 18.05.2021 подвійного призначення, виконавчий лист повністю не відповідав вимогам встановленим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягав обов`язковому поверненню стягувачу і суду, який видав його та одночасно звернутись до правоохоронних органів з повідомленням про кримінальне правопорушення, вчинене службовими особами суду за ст. 358 КК України про часткову підробку офіційного документа, що спричиняє тяжкі наслідки арешт майна, грошей та іншу істотну шкоду. Таким чином, позивач вважає, що в результаті корупційних дій відділу ДВС у місті Умані і суду виконавчий лист був визнаний як складений у законній формі, що містить передбачені реквізити та просить визнати виконавчий лист Уманського міськрайонного суду № 705/1087/21 2/705/1194/21 від 18.05.2021 р недійсним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності за станом здоров`я. Представник відповідача Уманського міськрайонного суду Черкаської області у судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Суд, вивчивши доводи та підстави поданої позовної заяви, дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, доходить наступного. Судом встановлено, що в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/1087/20, за якою рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 320400 грн. заподіяних збитків. За вказаним рішенням 18.05.2021 року судом було видано виконавчий лист. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів на даний час зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП № 65480922). Постановою старшого державного виконавця зазначеного вище відділу [PERSON] від 21.04.2023 р про зміну (доповнення) реєстраційних даних виправлено опечатку в номері виконавчого документа, а саме виправлено в номері № 705/1087/21 на № 705/1087/20. Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими позивач обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону. Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України). Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа недійсним (таким, що не підлягає виконанню) з підстав лише помилкового зазначення однієї цифри у номері виконавчого листа, а саме № 705/1087/21 замість вірного № 705/1087/20, що було усунено державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа. Враховуючи вище викладене, у задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого листа недійсним слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed