Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько,\~ [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який належав матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв [PERSON] , але не встиг оформити спадкові права. 02.04.2024 pоку позивач через свого представника, звернувшись до Тульчинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала роз`яснення про те, що строк для прийняття спадщини пропущений, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини позивач не змогла оскільки були об`єктивні труднощі, а саме: карантинні обмеження спрямовані на запобігання поширенню COVID-19, в подальшому розпочалося повномасштабне вторгнення військ російської федерації в Україну та прийняття Урядом України рішення про зміну строку на прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] строком на три місяці. У судове засідання представник позивача, адвокат Кугутюк О.В. надав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник Тульчинської міської ради у судове засідання не з`явився, надав клопотання\~ про розгляд справи у його відсутності за матеріалами позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлений законодавцем у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, не переборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28.12.2021 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 55 років. Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за № 605 від 17.03.1989 року,\~ житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки виконкому Суворовської сільської ради встановлено, що згідно по господарської книги № 21, особовий рахунок [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: голова [PERSON] , 1936 року народження, помер [INFO] ; [PERSON] , 1937 року народження, дружина; [PERSON] , 1966 року народження, син. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20.08.2015 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років. Згідно копії заповіту від 25.05.2007 року, посвідченого секретарем Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області Бліденко П.М., [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.10.2003 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено, [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 18.09.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.09.2009 року, актовий запис 997. Згідно відповіді Тульчинської Державної нотаріальної контори від 02.04.2024 року за № 243/02-14, [PERSON] повідомили про те, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] довірителем пропущений, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини . Згідно заяви [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] від 02.04.2024 року, яка зберігається в спадковій справі\~ №286/21 від 02.04.2024, остання звернулася до Тульчинської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька довірителя, [PERSON] . Таким чином у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який належав матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та заповіла все своє майно [PERSON] , але останній не встиг оформити спадкові права. Єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] являється позивач, [PERSON] , яка протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, у зв`язку з карантинними обмеженнями, які діяли на всій території України, спрямовані на запобігання поширенню COVID-19 та з повномасштабним вторгнення військ російської федерації в Україну та прийняття Урядом України рішення про зміну строку на прийняття спадщини. Таким чином суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємиці та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, остання вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства,

Outcome: partial