Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 15.10.2011 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Оскільки відповідач\~\~в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Урсаленко О.М. подавсуду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, справу просив слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 15.10.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції\~Миколаївської області заактовим записом №391, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] , в якому відповідач записаний батьком дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3\~ст.181 СК України,є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.1 ст.182\~СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~ Згідно з\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з\~відповідача на\~користь позивачки\~аліменти на\~утримання малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає\~детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка просила стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подав. На підтвердження понесених витрат позивачкою до позову долучені: ордер серії ВА №1066439 від 30.11.2023 адвоката Урсаленка О.М. на представництво інтересів позивачки, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №234 від 30.11.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №279/Н; розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (компенсаційних витрат на правову допомогу), який є додатком до договору №234 від 30.11.2023. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачкою до матеріалів справи не долучено договір про надання\~правової допомоги\~та акт приймання-передачі наданих послуг, тому суд вважає за необхідне відмовити у відшкодування понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі\~1\~073\~грн 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved