Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернулася представник позивача адвокат Руденко Г.В. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 серпня 2020 року [PERSON] отримала у [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 20000 гривень, які зобов`язалася повернути до 31.12.2020 року. На підтвердження отримання коштів у позику [PERSON] власноручно склала боргову розписку. У визначений строк [PERSON] борг не повернула. Також в розписці було встановлено фіксовану суму за користування коштами у розмірі 2000 гривень. Крім того, у зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, остання повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких становить 9069 гривень 29 копійок - розмір інфляційних втрат за період з 1 січня 2021 року по 30 грудня 2023 року та 1798, 36 гривень - 3% річних за період прострочення. За таких обставин, прохала стягнути з відповідачки на користь [PERSON] 22000 гривень боргу за борговою розпискою, з яких 20000 основна сума боргу та 2000 гривень - фіксована сума за користування коштами та 9069,29 гривень інфляційних нарахувань, 1798, 36 грн - 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України. Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримала за підставами, зазначеними в позові, прохала їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідачка правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалася, хоча під час підготовчого розгляду справи 04.04.2024 року за відповідним клопотанням відповідачки, підготовчий розгляд справи було відкладено. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 03 серпня 2020 року [PERSON] видала [PERSON] боргову розписку, згідно якої вона підтвердила факт отримання від [PERSON] у позику 20000 гривень та зобов`язалася повернути вказану суму до 31 грудня 2020 року. У вказаній розписці також було визначено про повернення 22000 гривень (тобто 2000 гривень визначені як фіксована сума за користування коштами). Станом на даний час у позивача наявний оригінал вказаної боргової розписки. Застосовані норми права та позиція суду. Щодо факту укладення договору позики та стягнення суми боргу. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою борговою розпискою від 03 серпня 2020 року, яка видана [PERSON] , посвідчено факт отримання відповідачкою від позивачки 03.08.2020 року у борг 20000 гривень на строк до 31.12.2020 року. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень\~ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні, у позивачки [PERSON] на теперішній час знаходиться оригінал виданої [PERSON] боргової розписки від 03.08.2020 року (яка надана суду під час судового розгляду), що свідчить про те, що остання не виконала свої зобов`язання та не повернула позичальнику свій борг. Доказів, які б підтверджували факт повернення боргу відповідачкою суду не представлено. За таких обставин, вимоги позивача з приводу стягнення з відповідача 20000 гривень - суми позики та 2000 гривень - фіксованої суми за користування коштами згідно з договором позики від 03.08.2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 01 січня 2021 року по 30 грудня 2023 року. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в\~статті 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача про застосування\~ст. 625 ЦК України\~заявлені за\~борговою розпискою\~за період з\~01\~січня 2021\~року по\~30\~грудня 2023\~року(щодо інфляційних втрат) і за період з 01\~січня 2021\~року по\~30\~грудня 2023\~рокущодо стягнення 3% річних, тобто за період, в тому числі який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають до задоволення лише за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2024 року - часу впровадження у країні воєнного стану. Сума 3%\~річних за\~час прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання\~згідно боргової\~розписки за\~період з\~01.01.2021\~року по\~23.02.2022\~рік розраховується\~за формулою:\~(сума\~боргу *\~3%\~річних *\~кількість днів\~прострочення /\~100%\~*\~365\~днів)\~і становить\~688 гривень 77 копійок. Сума інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки розраховується за формулою (сума боргу * на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення) - сума боргу і становить 9069 гривень 29 копійок. Отже з По[PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму позики в розмірі 20000 гривень, 2000 гривень - за користування позикою, 688 гривень 77 копійок - 3 % річних, 9069 гривень 29 копійок інфляційних нарахувань. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial