Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У квітні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Вимоги позову обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з [INFO] . У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває на утриманні позивача. Позивач вказує, що вона не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, займається вихованням та доглядом за дитиною, джерел доходу крім соціальних виплат немає, у зв`язку з чим, вимушена звернутись до суду та просити стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання, як матері дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити рогляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні надав пояснення, повідомив, що не проживає разом з позивачем, надає кошти на утримання дитини, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. З 21 вересня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, який зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 2257 (а.с. 11). У шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14 липня 2023 року (а.с. 12). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 29 вересня 2023 року по 03 липня 2026 року, що підтверджується витягом з наказу № 31-дв від 21 серпня 2023 року виданого АТ "ТАСКОМБАНК" (а.с. 17). Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів як на утримання дитини так і на своє утримання. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Наведеними доказами підтверджується, що позивач має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки позивач має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, враховуючи, що відповідач позов визнав та з урахуванням того, що обов`язок утримання дружини, з якою проживає дитина покладається на батька дитини, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даним позовом відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved