Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, вимоги якої в подальшому змінив, до відповідачки про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способів участі батька у вихованні дітей. В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що він з [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В подальшому між сторонами 27 грудня 2019 року був зареєстрований шлюб, який рішенням суду від 27 квітня 2021 року був розірваний. Позивач з 24 лютого 2021 року став проживати в орендованій квартирі, а діти проживають разом з відповідачкою, на що позивач погодився. Відповідачка чинить всілякі перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, зокрема: не відповідає на телефонні дзвінки; не надає можливості позивачу спілкуватися із дітьми у телефонному режимі; не дозволяє бачитися з дітьми. У березні-травні 2021 року на карту відповідачки позивачем перераховувалися грошові кошти у якості аліментів, а також позивач допомагає продуктами, які відповідачка не завжди приймає. Позивач, посилаючись на те, що його права на участь у вихованні дітей грубо порушуються відповідачкою, а також порушуються права дітей на вільне спілкування з батьком, просив суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні позивача із його дітьми та визначити порядок участі позивача у вихованні дітей, а саме: щоденне спілкування по телефону з обома дітьми з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв.; побачення з дітьми за бажанням самих дітей або за домовленістю з їх матір`ю; побачення із дітьми у святкові дні, Новий Рік, Різдво, дні народження дітей за місцем проживання позивача за згодою дітей та без присутності матері. До суду від представника відповідачки адвоката Кулинича К.С. надійшов відзив, у якому позовні вимоги просив задовольнити частково та з урахуванням висновку органу опіки та піклування просив визначити наступний порядок участі [PERSON] , позивача у справі, у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: щоденне спілкування батька з дітьми по телефону з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв.; систематичне перебування дітей із батьком: щовівторка з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., друга та четверта субота місяця з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та у святкові дні (Новий Рік, Різдво, дні народження дітей) за попередньою домовленістю батьків. Позивач та його представниця про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, але до суду від позивача надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, змінені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника відповідачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки за наявними матеріалами у справі. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку в сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми, визначення способів участі батька у вихованні дітей, тому при вирішенні спору між сторонами суд керується положеннями Конвенції про права дитини, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серії [NUMBER] від 18 травня 2017 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьком малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а. с. 8, 9, 99, 118, 135), позивача у справі, матір`ю [PERSON] , відповідачку у справі. (а. с. 11, 12). Згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року, шлюб, зареєстрований 27 грудня 2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2727, між [PERSON] , відповідачкою у справі, та [PERSON] , позивачем у справі, - розірвано (а. с. 10). Як вбачається з договору оренди житлової площі (квартири) від 24 лютого 2021 року, [PERSON] , позивач у справі, з 24 лютого 2021 року орендує квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Судом встановлено, що сторони мають малолітніх дітей, які проживають з відповідачкою, проживають окремо, що не заперечувалося сторонами у справі, тому відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України вказані факти не підлягають доказуванню. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року, з [PERSON] , позивача у справі, на користь [PERSON] , відповідачки у справі, стягуються аліменти на утримання вищезазначених малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 201-203). [PERSON] , позивач у справі, проходить військову службу у [INFO] , що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] , довідкою № 2497 від 09 вересня 2022 року (а. с. 99, 100, 118, 135). Відповідно до дублікатів квитанцій № P24A861275683A31287 від 05 березня 2021 року, № P24AP24A870363377A67121 від 07 квітня 2021 року, № P24F873146480A19605 від 16 квітня 2021 року, № Р24А876708152А40013 від 28 квітня 2021 року, квитанції від 08 липня 2021 року, квитанції від 20 липня 2021 року, [PERSON] , позивач у справі, сплачував на користь [PERSON] , відповідачки у справі, аліменти на загальну суму 8030,17 грн. (а. с. 15, 16, 17, 18, 20, 21). Судом встановлено, що позивач у березні, квітні, липні 2021 року брав участь в матеріальному утриманні дітей. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини 4 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно з частиною 5 статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Дитинство в Україні охороняється державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина 2 статті 1, частина 3 статті 5 СК України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до пункту 3 статті 9 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений СК України. До особистих немайнових прав дитини відноситься, зокрема право дитини жити і виховуватися в родині; право дитини на спілкування також з обома батьками. Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що позивач, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 276/1741/22 (провадження № 61-14795св23). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина 8 статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23), від 27 лютого 2024 року у справі № 295/12894/20 (провадження № 61-1143св24). Згідно із частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Випадків, які обмежують [PERSON] , позивача у справі, право на таке спілкування під час розгляду справи не встановлено. [PERSON] , позивач у справі, бажає приймати участь у житті дітей, їх вихованні та матеріальному забезпеченні у зв`язку з чим на підставі заяви від 23 березня 2021 року звернувся до Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення графіку спілкування з дітьми (а. с. 14). Відповідно до висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, № 2902/01-20 від 20 жовтня 2021 року, орган опіки та піклування вважав доцільним визначити способи участі батька у вихованні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення перебування дітей з батьком: щовівторка з 17-00 год. до 20-00 год.; 1-ша та 3-тя субота місяця з 12-00 год. до 19-00 год.; у святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Усі зустрічі повинні проводитися враховуючи розпорядок дня дітей та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей (а. с. 60-62). Суд вважає, що [PERSON] , позивач у справі, як батько дітей, має право на спілкування з дітьми, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дітей, тому слід створити умови для одночасного спілкування з дітьми обох батьків. Такий порядок буде відповідати інтересам сторін у справі та дітей у першу чергу. Встановлюючи порядок побачень батька з дітьми, врахувавши інтереси дітей, їх вік, режим відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, взявши до уваги бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на таке спілкування, необхідність спілкування дітей як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дітей, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку участі позивача у вихованні і спілкуванні з дітьми. З метою сприяння забезпеченню відновлення між дітьми і батьком відносин та налагодження психоемоційного контакту суд дійшов висновку щодо можливості зустрічей батька з дітьми без присутності матері дітей, з якою діти проживають постійно. Налагодження зазначених відносин має на меті особисте спілкування позивача з дітьми, ураховуючи найкращі інтереси саме дітей, за відсутності намагань сторін протягом цих зустрічей з`ясовувати особисті стосунки. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з дітьми, його право на участь у вихованні дітей є обмеженим, а мати дітей не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та надання [PERSON] , позивачу у справі, можливості періодичних побачень та спілкування з дітьми. З урахуванням пропозицій сторін, органу опіки та піклування та інтересів дітей, суд вважає за можливе встановити [PERSON] , позивачу у справі, для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: щоденне спілкування по телефону з обома дітьми з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв.; перебування з дітьми у першу та третю суботу місяця з 12-00 год. до 19-00 год.; перебування з дітьми у святкові дні (Новий Рік, Різдво, дні народження дітей) за місцем проживання батька без присутності матері за попередньою домовленістю батьків. Суд вважає, що саме вказаний спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними не зашкодить дітям, а навпаки повністю відповідатиме можливості дітей в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. У разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дітей за результатами спілкування з батьком [PERSON] , позивачем у справі, [PERSON] , відповідачка у справі, не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дітей. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з дітьми, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітніми дітьми. Суд не бере до уваги аудіозапис (а. с. 21), поданий до суду [PERSON] , позивачем у справі, оскільки відсутні достатні і допустимі докази, якими підтверджувалися б факти, що голоси на аудіозаписах належать сторонам у справі, а клопотань про призначення фоноскопічної експертизи заявлено не було. Суд звертає увагу на те, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених у Конституції. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 р. у справі №712/8320/15, в постанові Верховного Суду від 25.08.2020 р. у справі №553/1268/15, а також висновок ВС в постанові від 15 червня 2021 року у справі №305/2022/14. Суд не приймає до уваги: повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 26 березня 2024 року, сформоване Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 187), постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 липня 2022 року, про арешт майна боржника, розшук майна боржника, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 26 березня 2024 року, розрахунок заборгованості по аліментам від 01 березня 2024 року, винесеними старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Немазенком А.В., витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024164470000213 від 03 травня 2024 року (а. с. 188, 189, 190, 193, 194, 211), оскільки зазначені документи не містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2017 року кількість суддів в Арцизькому районному суді Одеської області зменшилася з 5 до 2), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів у зв`язку з надмірним навантаженням, яке утворилося на суддю, яка тривалий час одна здійснювала правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України. На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 142, 150, 153, 155, 157, 159 СК України,

Outcome: partial