Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Українські фінансові операції», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7048 від 28 січня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості на загальну суму 23730 грн 67 коп., що здійснюється Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем у виконавчому провадженні №64735219. А також стягнути з ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача у справі ТОВ «Українські\~фінансові операції»\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди\~позивача,\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача, на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором №1433533 від 24.08.2019 року. 28.01.2021 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №7048. З копії виконавчого напису нотаріуса №7048 від 28 січня 2021 року вбачається, що позивач є боржником за кредитним договором №1433533 від 24.08.2019 року, який укладено з ТОВ «Українські фінансові операції». Загальна сума заборгованості за період з 22.09.2019 року по 20.01.2021 року становить 23730,67 грн, з них 500 грн за вчинення напису нотаріуса. В подальшому ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до приватного виконавця округу Дніпропетровської області з заявою про примусове виконання виконавчого напису №7048. 05.03.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області відкрив виконавче провадження №64735219 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №7048. 20.03.2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою №662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи 28 січня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, а також подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено порядок його вчинення, а тому позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, частинами 1, 2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно до положень ч.ч.1-4ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавало адвокатське об`єднання «Право Студія» в особі адвоката Валька Віталія Сергійовича на підставі договору про надання адвокатських послуг № 12-24 від 26.02.2024 року. Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано додаток №1 до договору про надання адвокатських послуг № 12-24 від 26.02.2024 року в якому зазначено розміри гонорару за надання правничої допомоги, платіжна інструкція №0.0.35415495513.1 від 20.03.2024 року згідно якої позивачем перераховано адвокатському об`єднанню «Право Студія» грошові кошти в сумі 3000 грн, як гонорар за договором про надання адвокатських послуг № 12-24 від 26.02.2024 року за позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса №7048 таким, що не підлягає виконанню. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved