Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.02.2024 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 21.12.2020 року в сумі 33796,44 грн., а також відшкодування понесених судових витрат, які складаються з понесених витрат на поштове скерування відповідачеві письмових претензій про повернення боргу в сумі 116,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.03.2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання, з повідомленням сторін по справі. За наслідком розгляду вказаної справи, 09.04.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою від 21.12.2020 року в сумі 33796 гривень 44 копійки. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок. 16.04.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення по вказаній цивільній справі №947/26773/22 з вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на поштове скерування відповідачеві письмових претензій про повернення боргу в сумі 116,00 грн. Частинами 3,4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Вказану заяву передано головуючому судді Калініченко Л.В., як раніше переданому складу суду по цивільній справі №947/7453/24. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року, вказану заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін по справі. До судового засідання призначеного на 04.06.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Від позивача наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд заяви [PERSON] в судовому засіданні 04.06.2024 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Приймаючи викладені положення судом встановлено, що під час звернення позивача до суду з позовом останнім було заявлено до відшкодування з відповідача судові витрати, які за посиланнями позивача складаються з понесених ним витрат з поштового скерування відповідачеві письмових претензій про повернення боргу в сумі 116,00 грн. Як вбачається, під час ухвалення заочного рішення від 09.04.2024 року за наслідком розгляду вказаної справи, судом вирішено питання про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору, поряд з цим, не розглянуто вимогу позивача про відшкодування останньому понесених витрат, як судових витрат, з поштового скерування відповідачеві письмових претензій про повернення боргу в сумі 116,00 грн. У зв`язку з викладеним наявні підстави для ухвалення додаткового рішення по даній справі з розгляду вищевказаного питання. Суд зазначає, що як вбачається з поданих позивачем до позову документів, [PERSON] до звернення до суду з цим позовом двічі, а саме: 02.01.2024 року та 19.01.2024 року здійснювалось скерування на ім`я відповідачки [PERSON] письмових претензій від 01.01.2024 року та 18.01.2024 року про повернення заборгованості за договором позики від 21.12.2020 року. У відповідності до наданих поштових квитанції АТ «Укрпошта» позивачем було здійснено сплату грошових коштів за поштове скерування вказаних претензій у загальній сумі 116,00 грн. (56,00 + 60,00 = 116,00). Згідно з ч.1, 2. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 140 ЦПК України передбачені витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи Відповідно до вказаної статті, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 139 ЦПК України врегульовано питання витрати, пов`язаних із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз. Здійснюючи аналіз вказаних положень ЦПК України суд доходить до висновку, що понесені позивачем витрати на поштове скерування відповідачеві письмових претензій з повернення заборгованості за договором позики не належить до судових витрат. Крім того, відповідні дії позивача не пов`язані безпосередньо з пред`явленням позову до суду, а є реалізацією позивачем своїх прав за спірними правовідносинами з відповідачем. Приймаючи викладене, оскільки заявлені позивачем до відшкодування кошти в якості судових витрат, не належить до різновиду судових витрат, останні до відшкодування відповідачем не підлягають. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed