Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

10.02.2024\~року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Львівської міської ради, [PERSON] , в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення №1828 від 29.12.2010 року виконавчого комітету Львівської міської ради «Про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу на [ADDRESS] ». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі свідоцтва від 21.11.2012 року про право на спадщину за заповітом [PERSON] (батько позивача) є власником 1/10 частки квартири [ADDRESS] . Після внесення 03.02.2020 року запису про реєстрацію будинку [ADDRESS] за [PERSON] , отримала свідоцтво від 24.07.2020 про право на спадщину за заповітом [PERSON] на цей житловий будинок [ADDRESS] , площею 58,4 кв.м. і право власності зареєстровано за нею. Зазначає, що будинок Б-1, площею 58,4 кв.м., на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради від 13.06.1972 року №523, частково був збудований у 1974 році та протягом 1974 1991 років добудовувався спільними зусиллями подружжя [PERSON] за допомогою позивача та її чоловіка. Звертає увагу, що цей будинок був збудований до 05.08.1992 року. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1828 від 29.12.2010 року «Про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу на [ADDRESS] », відповідачу [PERSON] погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку під літерою «Б-1» на [ADDRESS] та зобов`язано департамент містобудування видати довідку про погодження прийняття в експлуатацію цього будинку. Вважає це рішення незаконним, оскільки таке не відповідає вимогам нормативно-правових актів, на підставі яких було прийнято, зокрема, такі акти встановлювали механізм та умови прийняття до експлуатації приватних будинків, закінчених будівництвом у період з 05.08.1992 року до 01.01.2008 року, а будинок [ADDRESS] збудовано до 05.08.1992 року. Рішення прийнято за відсутності документів, які вимагались Порядком погодження та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, затвердженого рішенням виконкому ЛМР від 05.02.2010 року №109, а саме відсутні акт-попередження, складний уповноваженим органом про виявлення самочинного будівництва, та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ст.97 КУпАП. У рішенні зазначено недостовірну інформацію про те, що будинок збудовано [PERSON] , оскільки такий був збудований [PERSON] за його життя. Таким чином, на думку позивача, рішення виконавчого комітету ЛМР від 29.12.2010 року №1828 порушує її цивільні права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, покликаючись на норми ст.ст. 15, 16 ЦК України. Звертає увагу, що спір з даним предметом і підставами вже розглядався Франківським районним судом м.Львова у справі №465/5325/18 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету ЛМР, і рішенням від 21.07.2021 року був задоволений, проте постановою Львівського апеляційного суду від 06.12.2022 року це рішення скасовано, а у позові відмовлено з підстав того, що [PERSON] залучена до участі у справі третьою особою, а не відповідачем. Дану обставину вважає такою, що перериває позовну давність в розумінні ст.264 ЦК України, і її перебіг починається з дати набрання законної сили рішення Франківського районного суду м.Львова тобто з 06.12.2022 року, з дати винесення постанови Львівським апеляційним судом у цій справі. Ухвалою судді від 31.03.2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 01.06.2023 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Коваль О.Р., на адресу суду надійшов відзив, в якому просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Із врахуванням заяви про виправлення описки зазначає, що Франківським районним судом м.Львова розглядалась справа №465/5325/18 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету ЛМР, з участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з аналогічним предметом та підставами позову, а саме про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ЛМР від 29.12.2010 року №1828, у якій рішенням суду від 21.07.2021 року задоволено цей позов. Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 06.12.2022 року рішення суду скасоване, а у задоволенні позову відмовлено з огляду на незалучення [PERSON] в якості відповідача у справі. Звертає увагу, що у справі №465/5325/18 позивач стверджувала, що про порушення свого права дізналась у травні 2018 року з листа Львівської міської ради. У зв`язку з тим, вважає, що позов у даній справі подано з пропущенням строків позовної давності, оскільки строк позовної давності у даній справі перериватися не може так, як сплив 02.09.2021 року. В обґрунтування покликається на судову практику, а саме постанови Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №207/380/16-ц, від 24.04.2019 року у справі №569/8314/14-ц, від 27.06.2018 року у справі №914/2026/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 22.05.2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 07.08.2019 року у справі №2004/1979/12. Просить у даній справі застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Разом з тим, повідомляє, що на розгляді Франківського районного суду м.Львова перебуває справа №465/1456/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи державний реєстратор [PERSON] , державний реєстратор [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації речових прав на спірний будинок [PERSON] та визнання права власності за [PERSON] . На думку відповідача [PERSON] є всі підстави вважати, що право власності [PERSON] повинно бути скасоване, оскільки набуте незаконним шляхом так, як спірне майно на момент смерті [PERSON] не належало спадкодавцю на праві власності. 04.08.2023 від представника позивача, адвоката Басистого В.О., надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у якій заперечення відповідача відхилив повністю. Зазначає, що Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року внесено зміни до Цивільного кодексу України в частині продовження визначених статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строків на період дії в Україні воєнного стану, а тому позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки станом на 02.09.2022 року цей строк продовжено законом. До того ж, Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 31.03.2020 згадані строки продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, який запроваджено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року. Щодо переривання строків, вважає, що позивач не мав в силу закону жодних підстав звертатися із тим самим позовом до суду, коли його право вже було захищено рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2021 року у справі №465/5325/18, а тому з покликанням на положення ст.257 ЦПК України та ст.267 ЦК України просить вважати причини пропуску строку позовної даності поважними. 17.11.2023 від представника відповідача [PERSON] , адвоката Коваль О.Р., надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких аргументи позивача заперечив. Вважає, що очевидно, отримавши негативне для себе рішення, позивач не може звертатись до суду з аналогічним позовом необмежену кількість разів, усуваючи попередні помилки, ще й поза межами позовної давності. Зазначає, що з первинно поданого позивачем аналогічного позову від 31.08.2018 року вбачається, що про своє порушене право позивачка дізналась з листа Львівської міської ради у травні 2018 року. Пред`явленням позову від 31.08.2018 року до Виконавчого комітету ЛМР позовна давність перервалась. Відтак, на думку відповідача, перебіг позовної давності почався 01.09.2018 року та відповідно закінчився 02.09.2021 року, оскільки загальний строк позовної давності встановлено у три роки. Тому, переривання строку позовної давності у випадку позивача є неможливим, оскільки строк позовної давності позивача сплив 02.09.2021 року, а позовна заява подана 10.02.2023 року. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог через сплив позовної давності та відсутності поважних причин пропущення строку позовної давності. Ухвалою суду від 12.12.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю із підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та просили такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченнях застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог через сплив позовної давності та відсутності поважних причин пропущення строку позовної давності. Представник відповідача Львівської міської\~радив судовому засіданні заперечив щодо позову, просив відмовити в задоволенні такого, осікли підстав для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення сторони позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали даної справи та матеріали судової справи №465/5325/18, в їх сукупності, всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 26.07.2010 року [PERSON] звернулась до Львівської міської ради із заявою (вхідний №3-К-15121), в якій просила погодити прийняття в експлуатацію та видати довідку про погодження в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] , побудованого без дозволу на виконання будівельних робіт у 2006 році. Загальна площа будинку 58,4 кв.м. (а.с.9). 22.09.2010 року [PERSON] звернулась до Департаменту містобудування із заявою (вхідний №3-К-19272), в якій повідомила, що у заяві від 26.07.2010 року №3-К-15121 зробила помилку в адресі будинку, і що правильною є адреса цього будинку: [ADDRESS] . Просила врахувати цю обставину та підготувати рішення на адресу: [ADDRESS] (а.с.10). На замовлення [PERSON] Сектор з питань наглядово-профілактичної діяльності Франківського районного відділу м. Львова Головного управління МНС України у Львівській області видано експертний висновок від 20.07.2010 року №8/679 про те, що проведеною експертизою проекту на відповідність діючим будівельним нормам та правилам самовільно здійсненого житлового будинку на [ADDRESS] порушень вимог пожежної безпеки не виявлено (а.с.11). Листом від 16.07.2010 року №1906/01 Франківська районна санітарно-епідеміологічна станція м.Львова погодила [PERSON] проект на відповідність нормативним вимогам та правилам самовільно здійсненого житлового будинку на [ADDRESS] . Проект розроблений СПД ФОП [PERSON] (а.с.12). Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 15.10.2006 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] (а.с.14-16). 29.12.2010 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято оскаржуване рішення №1828 «Про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу на [ADDRESS] », яким погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-1» на [ADDRESS] , який збудувала громадянка [PERSON] . Зобов`язано Департамент містобудування протягом п`яти робочих днів підготувати та видати у встановленому порядку довідку про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-1» на [ADDRESS] , а громадянці [PERSON] звернутися в інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області для оформлення і отримання сертифіката відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-1» на [ADDRESS] (а.с.7). Оскаржуване рішення прийнято на підставі звернення громадянки [PERSON] від 26.07.2010 (зареєстроване у Львівській міській раді 26.07.2010 за №3-К-15121) і від 22.09.2010 (зареєстроване у Львівській міській раді 22.09.2010 за №3-К-19272) та представлених документів,

Outcome: dismissed