Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме просив зменшити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/25 частини із всіх видів доходів (заробітку) щомісячно батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з 16 вересня 2021 року та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2024 року ( в редакції позову від 11 квітня 2024 року). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в зв`язку з тривалим проживанням за кордоном змінився матеріальний стан відповідача та їх спільної доньки. Ухвалою від 31 липня 2023 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 14 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позов представника відповідача, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог із посиланням на те, що відсутні об`єктивні обставини для зміни розміру аліментів. Дійсно,відповідачка та донька сторін по справі, змушені були покинути країну через військову агресію російської федерації. Вони отримують допомогу від країни, де перебувають, але тих коштів не вистачає їм на проживання, а заяви представника відповідача не ґрунтуються на доказах, є голослівними та обмежені лише нормативним цитуванням відповідних кодексів. Ухвалою від 9 травня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив застосувати аналогію закону в частині, що стосується зменшення розміру аліментів починаючи з 16 вересня 2021 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, а в задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2021 року у справі №206/4220/21 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з 16 вересня 2021 року та до закінчення донькою навчання, а саме до 30 червня 2024 року. Дані обставини сторони не оспорювали. Позивач є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 327\~204 грн.22 коп. станом на 22 лютого 2024 року( підтверджується відповідним розрахунком а.с. 56-57). Також [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження(а.с.62). Згідно з ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положення\~статті 192 СК України\~не передбачає зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів обов`язковою та безумовною підставою для зміни їх розміру. В даному випадку надані до суду докази не доводять наявності підстав для зменшення розміру аліментів, який було визначено рішенням суду, яке набрало законної сили. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В силу ч. 1 ст. 81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач звертаючись до суду фактично обмежився наведенням нормативної бази та не надав жодних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, лише послався на ту обставину, що відповідачі перебувають за кордоном та отримують там допомогу. Судом надавався неодноразово час, за клопотанням представника позивача, щодо отримання додаткових доказів, однак таких доказів ним отримано не було, з рештою в подальшому представник і не наполягав на судовому дорученні щодо збирання доказів. Наявність іншої дитини, без надання доказів щодо перебування на утриманні, саме по собі теж не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, тим більше, про цю обставини сторонам було відомо під час винесення рішення судом про стягнення аліментів на період навчання. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд не вбачає підстав для їх задоволення та зменшення розміру аліментів з 16 вересня 2021 року та застосування аналогії закону, адже це суперечитиме принципу правової визначеності. Рішення суду набрало чинності, було звернуто до виконання та має місце значна заборгованість по сплаті аліментів.

Outcome: dismissed