Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Адвокат Сікорський Микола Миколайович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між сторонами 29.06.1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №167. Від шлюбу подружжя має одну дитину - доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року, через втрату почуття любові, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вказаного часу подружжя проживає окремо і поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Крім того позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка та її представник адвокат Сікорський М.М. у судове засідання не з`явилися, останній надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі позивачки та його як представника, а також заначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнає повністю і просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 29.06.1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №167 (а.с.7,8). Від шлюбу подружжя має одну дитину - доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року, через втрату почуття любові, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вказаного часу подружжя проживає окремо і поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Крім того позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved