Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені понад шість місяців, з відповідачем не проживає, не підтримує близьких стосунків, не веде спільного господарства, не примирилися, спору відносно поділу майна між сторонами на даний час немає. Просить шлюб розірвати, а також просить неповнолітнього сина залишити на утриманні та вихованні обох батьків. Згідно правил п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Сквирського районного суду Київської\~ області від 24.04.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~ фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Матеріалами справи установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2013 року, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.04.2024 року (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Сторони припинили подружнє життя понад шість місяців, не ведуть спільного господарства, не примирилися, на даний час спору відносно поділу майна між ними немає. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3\~ст. 105 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач не виявив бажання примиритися, наполягав на розірванні шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). За наявності зазначених обставин суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, інтересам дитини, тому надалі є недоцільним. Відповідно до ст. 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо зміни прізвища відповідача судом не вирішувалося. Щодо вирішення інших вимог позовної заяви, то з цього приводу суд зазначає наступне. У прохальній частині позовної заяви позивач просить неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити на утриманні та вихованні обох батьків, тобто це не є спором про визначення місця проживання дитини. На думку суду обраний позивачем спосіб судового захисту не передбачений нормами чинного сімейного законодавства. Відповідно до приписів СК України утримання та виховання дітей відноситься до обов`язків обох з батьків. Способи утримання та участі у вихованні дітей батьки визначають за взаємною згодою між собою (ст.150, ч.3 ст. 151, ч.1 ст. 157, ст. 180, ч.1 ст. 181 СК України). При цьому нормами сімейного законодавства не передбачено можливості за відсутності спору у судовому порядку (примусово) покласти на когось із батьків обов`язок утримувати чи виховувати дитину. Судом лише вирішуються спори (саме спори, а не безспірні питання) між батьками пов`язані з участю в утриманні та вихованні дитини (стягнення аліментів, усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини тощо). Відтак на думку суду, дана частина вимог позовної заяви не може бути задоволена у спосіб викладений у позовній заяві. Ураховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору (посвідчення серії [NUMBER] від 05.01.2024), позов задоволено частково, тому судовий збір покласти частково на відповідача у розмірі 605,60 гривень, а судовий збір в іншій частині у розмірі 605,60 гривень слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial