Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Представник товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" в особі представника Білинова А.В. зверувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти 9883,90 грн., які були виплачені як страхове відшкодування за полісом №204430911 та стягнути судові витрати. Позов мотивований тим, що 18.07.2021 року сталася ДТП за участю автомобіля «Nissan Note», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Kia К5», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204430911, яким був забепечений автомобіль «Kia К5», укладений з ТДВ «СК «Альфа-Гарант». 19.07.2021 року [PERSON] звернулась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі наданих [PERSON] документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірір 9883,90 грн. Однак, 20.10.2021 року постановою Святошинського районного суду м.Києва у справі №759/16869/21 справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що отримані кошти є безпідставно набутим майном і підлягають поверненню, так як відпала підстава їх набуття. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 17.01.2024 справу направлено до Святошинського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 212322 від 18.07.2021 [PERSON] 18.07.2021 приблизно о 18 годині 40 хвилин., керуючи автомобілем "КІА" р.н. [NUMBER] по пр. Л. Курбаса, 6 в м. Києві не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Нісан» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Kia К5», д.н.з. [NUMBER] за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №204430911. Відповідач [PERSON] є власником автомобіля марки «Nissan Note», д.н.з. [NUMBER] . 19.07.2021 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування. 16.09.2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 9883,90 грн., в якості виплати страхового відшкодування. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 20.10.2021р. провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно [PERSON] закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Частина 3 ст. 1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями Цивільного кодексу України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Водночас варто зауважити те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. Згідно з п. 1 статті 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеному у приведеній вище нормі, оскільки вони стосуються відшкодування шкоди майну третьої особи. Такий висновок суду цілком збігається з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.10.2017 року, ухваленій у цивільній справі №753/23725/15-ц. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що стаття 1212 ЦК застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації, слід зазначити наступне. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відсутня, оскільки постановою Святошинського районного суду м.Києва від 20.10.2021р. провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно [PERSON] закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Отже, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення з відповідача коштів, у відповідності до ст. 1212 ЦК України підстава, на якій були набуті кошти у розмірі 9883,90 грн. відпала. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Сторона позивача також просить здійснити розподіл витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є не значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Outcome: partial