Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати квартиру [ADDRESS] - спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право спільної часткової власності у розмірі (одна друга) частини на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири: 60,4 м.кв., житлова площа квартири:49 м.кв.; визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право спільної часткової власності у розмірі (одна друга) частини на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири: 60,4 м.кв., житлова площа квартири:49 м.кв. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 20.10.2006 року по теперішній час, актовий запис про шлюб № [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане 20.10.2006р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. У подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Сімейне життя у подружжя не склалося, вони почали мешкати окремим життям та припинили спілкування. Під час перебування у шлюбі, за спільні грошові кошти подружжя, на ім`я Відповідачки, було придбано майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] ; на підставі договору купівлі-продажу №4296 посвідчений 01.08.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Ричка К.Ю. Право власності на квартиру зареєстровано 01.08.2018 року приватним нотаріусом Ричка К.Ю., Дніпровський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області, індексний номер 42330673 від 01.08.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1611837512101. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що спірне майно було придбано під час перебування у шлюбі, за спільні грошові кошти подружжя то він вважає, що фактично набув права спільної сумісної власності на це майно, разом з Відповідачкою. Таким чином вищезазначене майно, з часу його придбання, знаходяться у спільній сумісній власності сторін. Відповідачки, під час спілкування з Позивачем стверджує що це її майно і Позивач не має права та жодного відношення до цієї квартири, а зважаючи на те, що вона є титульним власником квартири то може на власний розсуд розпорядитися даним майном. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи провести за їх відсутності, а також без застосування засобів технічної фіксації судового процесу. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі. Крім цього, вказав, що визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Також, надала заяву відповідно до якої просила зменшити витрати на правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 20 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 20 жовтня 2006 року міським відділом РАЦС №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис про шлюб №2488. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За час шлюбу подружжям було придбане нерухоме майно, а саме: - трикімнатна квартира [ADDRESS] ; на підставі договору купівлі-продажу №4296 посвідчений 01.08.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, [PERSON] .. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Відповідачем. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, а саме: квартири [ADDRESS] , оціночна вартість об`єкта оцінки складає 1235171 грн. 23 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що трикімнатна квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки були придбані ними під час шлюбу. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Як роз`яснив абзац 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). Щодо клопотання представника відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, слід зазначити, що позивачем не було заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим клопотання про зменшення розміру витрат є передчасним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved