Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду міста Києва з даним позовом. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року відкрито провадженя у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На обґрунтування позову посилаються на те, що у квартирі [ADDRESS] з травня 1998 року зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] Квартира не приватизована. Відповідач не знімається з реєстрації місця проживання добровільно, чим створює позивачам перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а тому позивачі змушені звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 02.11.2023 року було витребувано: з Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві документи щодо перевірки факту відсутності проживання громадянина України [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в яких вказати час непроживання вказаної особи у житловому приміщенні; - у Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва документи щодо користування медичними послугами громадянина України [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , в яких вказати дати звернення за медичними послугами за період з 1998 року по 2023 рік. На виконання ухвали суду 13.12.2023 року від Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшла інформація, що за адресою [ADDRESS] , було здійснено вихід ДОП Деснянського УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенанта поліції Василія Катренка, опитана [PERSON] пояснила, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 1998 року. Також, 22.04.2024 року від КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва надійшла відповідь, що відповідно до записів у електронній системі HELSI, гр. [PERSON] , [INFO] , був записаний на флюорографічне обстеження Філії №1 - 25.05.2023 р. на 17.30 - медична послуга не була надана через неявку пацієнта та 13.10.2023 р. на 17.50 - медична послуга не була надана через неявку пацієнта. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримують та просять суд задовольнити його, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від представника третьої особи - Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації наявна заява про розгляд справи у їх відсутності та з проханням прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ст ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин тривалий час. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача відповідачу не чинилися. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Незважаючи на те, що відповідач тривалий час зареєстрований за спірною адресою, він не бере участі в утриманні квартири та ремонті, не виконує обов`язків, які покладаються на члена сім`ї користувача квартири. Установлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1982 року по 26 травня 1998 року. Від шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] . 11 лютого 1985 року на підставі рішення Виконкому Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Києва від 29 січня 1985 року за № 80/12 на ім`я [PERSON] був виданий ордер №554 серії Б, згідно з яким вона, її чоловік та син отримали у користування окрему двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Як зазначає позивач [PERSON] , починаючи з травня 1998 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, відповідач, зібравши свої речі, виїхав із вказаної квартири у невідомому напрямку. Подальша доля відповідача позивачам не відома. З 1998 року комунальні платежі сплачували лише позивачі. Отже відповідач з 1998 року не проживає в спірному жилому приміщенні та не користується ним без поважних причин. Таким чином відповідач перешкоджає позивачам повноцінно користуватися вказаним приміщенням, порушуючи їх законні права та інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved