Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить відібрати у них малолітню доньку [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передати дитину органові опіки та піклування для подальшого влаштування. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що на обліку служби у справах дітей Теребовлянської міської ради перебуває [PERSON] [INFO] , як така, що опинилися в складних життєвих обставинах. Причиною для взяття [PERSON] на облік є повідомлення про вчинення фізичного насилля [PERSON] відносно доньки, а також зловживання батьками спиртними напоями; неналежне виконання та ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків щодо доньки. Зі слів дівчинки її батька мобілізували до ЗСУ, а мати дуже зловживає спиртними напоями, дитина бажає залишитися в школі, бо батько і надалі намагається піднімати на неї руку, в їх будинку холодно, часто бувають чужі люди, які теж розпиваюють спиртні напої. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення №6 від 25.01.2024 року та рекомендовано органу опіки та піклування прийняти рішення про негайне відібрання [PERSON] у її батьків у зв`язку із загрозою для здоров`я та морального виховання в середовищі сім"ї. Розпорядженням Теребовлянського міського голови №33/02-05 від 30.01.2024 року тимчасово влаштовано [PERSON] в Теребовлянський навчально-реабілітаційний центр, де постійно навчається дитина на цілодобове перебування. 29.01.2024 року виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області прийнято рішення №60, яким затверджено висновок про доцільність відібрання [PERSON] [INFO] у її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Враховуючи вказані обставини, орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради звернувся до суду з метою відібрання малолітню дитину [PERSON] [INFO] , від [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів з кожного з батьків на її утримання та передачу дитини органові опіки та піклування для подальшого влаштування за рішенням суду. Представник Органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з"явилася, однак надала заяву відповідно до якої просить провести судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечила. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з"явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заперечень не надали. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Могильницькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 15.09.2012 року, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько вказаний [PERSON] , в графі мати [PERSON] . Відповідно до Розпорядження Теребовлянського міського голови № 128/02-05, [PERSON] [INFO] взято на облік служби у справах дітей міської ради, як таку, що перебуває в складних життєвих обставинах (потерпіла від домашнього фізичного насильства). Актом обстеження умов проживання від 03.08.2023 року, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: по [ADDRESS] , житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 2 кімнат та кухні без зручностей, умови проживання незадовільні, в будинку брудно, запасів харчування обмаль, земельна ділянка не обробляється, дитина має окреме спальне місце, однак в період начання впродовж тижня перебуває на цілодобовому утриманні закладу. Як вбачається із акту №55 оцінки потреб сім"ї/ особи від 30.08.2023 року, зі слів дитини, [PERSON] , мати рідко готує їсти, тому вона часто буває голодна, під час навчання дитина харчується в школі. А також, повідомила, що мати та батько часто її б"є, тому вона їх боїться і виявляє страх, не проти піти в іншу сім"ю. Батько бив дитину мухобійкою, в результаті чого верхня частина лівої руки вся в синцях та гематомах. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської міської ради від 25.09.2023 за №40 рекомендовано батькові [PERSON] виключити з вживання алкогольні напої, запобігаючи неадекватним діям щодо членів сім"ї; обом батькам [PERSON] та [PERSON] рекомендовано забезпечувати дитину повноцінним харчуванням та сприяти її частішому перебуванню у колі сім"ї, створивши безпечні умови перебування. А також, попереджено обох батьків про їх відповідальність за неналежне виконання батьківських обов"язків та високий ризик щодо вилучення дитини з родинного середовища через загрози для здоров"я, інституційне влаштування і залишення ддоньки без нагляду. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської міської ради від 23.11.2023 року за №49, попереджено [PERSON] та [PERSON] , що у разі повторного порушення ними прав дитини буде прийнято рішення про негайне відібрання [PERSON] та подано відповідний позов до суду. А також, рекомендовано службі у справах дітей міської ради невідкладно направити клопотання до ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП в Тернопільській області про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за систематичне неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської міської ради від 25.01.2024 року за №6, рекомендовано органу опіки та піклування прийняти рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] у її батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з загрозою для здоров`я та морального виховання в середовищі сім`ї, проект рішення винести на розгляд виконавчого комітету міської ради. Розпорядженням Теребовлянського міського голови №33/02-05 від 30.01.2024 року тимчасово влаштовано [PERSON] в Теребовлянський навчально-реабілітаційний центр, де постійно навчається дитина на цілодобове перебування. [PERSON] на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, про, що свідчать довідки, видані поліклінічним відділенням Теребовлянської міської лікарні від 17.08.2023 року. [PERSON] на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, про, що свідчать довідки, видані поліклінічним відділенням Теребовлянської міської лікарні від 17.08.2023 року. Як вбачається із витягу із ЄРДР№12023216080000125 від 31.07.2023 року, СД ВП №3(м. Теребовля) Тернопільського РУП в Тернопільській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень 30.07.2023 року близько 20.00 год . по місцю їх спільного проживання у [ADDRESS] , [PERSON] батьком [PERSON] . У листі т.в.о. начальника ВП №3(м. Теребовля) Тернопільського РУП в Тернопільській області від 04.09.2023 року вказано, що 30.08.2023 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП, за фактом неналежного виконання батьківськх обов"язків щодо виховання доньки [PERSON] , а саме покинула своє місце проживання задля розваг, розпивання спиртних напоїв терміном на 3 дні, не переконавшись у безпеці доньки. Як вбачається із довідки виданої Теребовлянським навчально-реабілітаціним центром №209 від 14.11.2023 року, 10.11.2023 року ученицю 6-Б класу [PERSON] , жительку с. Нова Могильниця, на вихідні забирала тітка, оскільки мама [PERSON] , за словами бабусі, знаходилася у нетверезому стані. Після вихідних днів, дитину привезла в школу знову тітка, адже сама мама, за словами дівчинки, знаходиться у стані алкогольного сп"яніння. Відповідно до довідки виданої Теребовлянським навчально-реабілітаційним центром №211 від 20.11.2023 року,17.11.2023 року ученицю 6-Б класу [PERSON] , жительку с. Нова Могильниця, на вихідні забирала мама, [PERSON] . Зі слів [PERSON] , вони зайшли до знайомого мами і вживали алкоголь, після чого пішли до бабусі. Бабуся, побачивши, що мати дитини в стані алкогольного сп"яніння, тому не відпустила дівчинку з мамою до дому. [PERSON] на вихідні залишилась у бабусі. В понеділок дитину до школи привів дідусь. Згідно з довідкою виданою центром соціальних послуг Теребовлянської міської ради від 20.11.2023 року №227/01-02, [PERSON] жителька с. Могильниця отримує послугу соціального супроводу; [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] та спільно виховують доньку [PERSON] . Із [PERSON] та [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо формування ідеології здорового способу життя й подолання шкідливих звичок, відповідального батьківства, створення належних санітарних умов для повноцінного розвитку та виховання доньки. [PERSON] та [PERSON] не виконують дій та заходів передбачених індивідуальним планом. [PERSON] не з"явилася на комісію з питань захисту прав дитини, на яку вона була запрошена, на комісію прийшов тільки [PERSON] . [PERSON] з навчально - реабілітаціного центру на вихідні часто забирає тітка або бабуся, оскільки в той час мати і батько перебувають в стані алкогольного сп"яніння. У будинку не створено належні санітарно-побутові умови для розвитку дитини. Батьки недостатньо приділяють уваги вихованню та догляду за дитиною. 29.01.2024 року виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області прийнято рішення №60, яким затверджено висновок про доцільність відібрання [PERSON] [INFO] у її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При прийнятті рішення про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав суд виходить з того, що відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідачів, оскільки дитина опинилися в складних життєвих обставинах, [PERSON] та [PERSON] , належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини, не приділяють достатньої уваги вихованню та догляду дитини, тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, доказів протилежного чи зміни поведінки відповідачів суду не надано, а тому, враховуючи вік дитини і обставини поведінки відповідачів, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дітей від матері та батька без позбавлення їх батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд оцінивши та дослідивши докази, приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] не забезпечують належних умов проживання для своєї малолітньої доньки, її повноцінне та належне виховання та утримання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню доньку [PERSON] [INFO] у її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки і піклування для вирішення питання щодо їхнього влаштування. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав та результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, врахувавши те, що відповідачі є працездатними, стан їх здоров`я їх суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно можуть отримувати достатній постійний дохід і тому мають реальну змогу сплачувати аліменти. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] , не надали жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Підсумовуючи вище викладене, суд доходить до переконання про необхідність стягнення з [PERSON] , [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з 07.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття на користь особи або установи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved