Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

27.03.2024 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.03.2018 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200000,00 грн, процентна ставка становить 26% річних, обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн, тип процентної ставки фіксована. Позивач прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк». 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 01.03.2018, укладеним між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, натомість відповідач свого зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконав та станом на 20.12.2021 у нього утворилась заборгованість у розмірі 55923,91 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн. Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі № 141/160/24 та з врахуванням вимог ст.\~274\~ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 14.05.2024, а також зобов`язано позивача в\~порядку ст.\~83\~ЦПК України\~надати суду\~докази сплати\~відповідачем заборгованості\~за укладеним\~договором від\~01.03.2018,\~та зобов`язано відповідача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази погашення боргу за укладеним договором від 01.03.2018. 22.04.2024 до суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшло клопотання, з якого убачається, що від відповідача не надходили кошти щодо сплати заборгованості за кредитним договором від 01.03.2018, а також надано суду розрахунок заборгованості за укладеним кредитним договором від 01.03.2018 та виписки за особовим рахунком відповідача. Судове засідання, призначене на 14.05.2024 не відбулось та було відкладено на 30.05.2024, у зв`язку з участю судді [PERSON] у період з 13.05.2024 по 17.05.2024 в підготовці суддів місцевих загальних судів у Національній школі суддів України. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/160/24, жодних заяв чи клопотань суду не подав. При цьому, в матеріалах позовної заяви представник позивача [PERSON] просить суд розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] позовну заяву з додатками та ухвалу суду від 01.04.2024 отримав 06.04.2024 та, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи №141/160/24, відзив на позовну заяву до суду не направив, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 279 ЦПК України). Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи надіслання судом сторонам у справі ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст. ст. 178, 279 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи №141/160/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.03.2018 між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій відповідач просить відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD, вказано тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мету кредиту для особистих потреб, встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн, процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26% річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж, що становить 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією 5%, але не менше 50 грн. Підписанням анкети заяви [PERSON] підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення договору між ним та ПАТ «Альфа Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб сторінці банку www.alfabank.ua. У паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] вказано максимальну суму кредиту, що становить 200000,00 грн, строк кредиту 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на довгий строк, за умови дотримання клієнтом умов договору, тип процентної ставки фіксована, яка становить 26% річних, мета отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк видання кредиту безготівковим шляхом. Також у паспорті споживчого кредиту зазначено про можливе дострокове погашення кредиту без додаткових комісій та вказано кількість та розмір платежів і періодичність їх внесення, а саме щомісячно та не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 3% від суми заборгованості, мінімум 30 грн й, окрім того, надано іншу додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. Згідно виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 01.03.2018 по 05.02.2024 за кредитним договором № 630868678 від 01.03.2018, ліміт кредиту встановлений: 0,00 грн, доступний: 0,00 грн, власні кошти на початок періоду: 0,00 грн, всього витрати: -102485,36 грн, всього надходжень: 102485,36 грн, власні кошти на кінець періоду: 0,00 грн, доступні кошти на кінець періоду: 0,00 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки : 0,00 грн, обов`язковий мінімальний платіж: 0,00 грн, загальна сума платіжного періоду: 0,00 грн, термін сплати: до 01.03.2024. Окрім того, згідно виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 01.03.2018 по 05.02.2024 за кредитним договором № 630868678 від 01.03.2018 вбачається, що [PERSON] активно користувався наданими кредитними коштами. 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №4, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку №1 1 до договору. Згідно платіжного доручення № 34291 від 20.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було здійснено платіж на суму 12878944,00 грн (дванадцять мільйонів вісімсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 00 копійок), отримувач АТ «Альфа Банк», призначення платежу за право вимоги згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021. Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, за порядковим номером 8186 значиться [PERSON] , заборгованість якого за договором № CCNG-6308688678 від 01.03.2028 становить 55923,91 грн, з яких 49877,86 грн загальна сума заборгованості (проценти, комісія та тіло кредиту станом на дату укладення договору, з урахуванням пені/штрафу/неустойки) та 6046,05 грн пеня/штраф/неустойка на дату укладення договору факторингу. Також згідно розрахунку заборгованості від 20.12.2021 за кредитним договорм № CCNG-6308688678 від 01.03.2018 загальна сума заборгованості [PERSON] складає 55923,91 грн. Отже, зобов`язання за договором № CCNG-6308688678 від 01.03.2018 було повністю виконано первісним кредитором АТ «Альфа Банк», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором. У свою чергу, відповідач не виконав умови взятих на себе зобов`язань, не погасив кредит та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 55923,91 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Також відповідно до ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Статтею 1080\~ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082\~ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому, аналіз змісту ст.\~1082\~ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 141/160/24 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № CCNG-6308688678 від 01.03.2018. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач користувався кредитними коштами банку, використовуючи кредитну платіжну картку MC DEBIT WORLD, знімав з кредитного рахунку кошти для власних потреб, періодично сплачував кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, однак допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору № CCNG-6308688678 від 01.03.2018. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами кредитного договору, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи №141/160/24, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором № CCNG-6308688678 від 01.03.2018 у розмірі 55923,91 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позову. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами договору №CCNG-6308688678 від 01.03.2018, відповідачем суду не надано та матеріали справи №141/160/24 не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст.\~19\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст.\~1\~цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст.\~27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903\~ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52\~ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632\~ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, додатковий договір № 3 від 25.01.2024 до договору № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023, акт приймання передачі виконаних робіт №3 від 25.01.2024 із найменуванням послуг на загальну суму 7100,00 грн та платіжну інструкцію № 391 від 26.01.2024 на суму 7100,00 грн, призначення платежу оплата згідно договору №02-10/23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023. На підставі зазначеного, представник позивача просить суд відшкодувати позивачу у межах розгляду даної цивільної справи 7100,00 гривень понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги. При цьому суд відзначає, що договір про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023 укладено позивачем з адвокатом Макєєв В.М. Натомість, додатковий договір № 3 від 25.01.2024 до договору № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023, акт приймання передачі виконаних робіт №3 від 25.01.2024 із найменуванням послуг на загальну суму 7100,00 грн, платіжна інструкцію № 391 від 26.01.2024 на суму 7100,00 грн, призначення платежу оплата згідно договору №02-10/23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023, відповідно було укладено та оформлено позивачем із ТОВ «Перший інвестиційний клуб». В той же час, суд зауважує, що матеріали справи не містять договору № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023, а також в матеріалах справи відсутні належні докази підтвердження того, що ТОВ «Перший інвестиційний клуб» є юридичною особою (адвокатським об?єднанням тощо), яка (яке) спеціалізується на наданні правової допомоги відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». За вказаних обставин, суд доходить висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00\~грн відсутні, у зв?язку із недоведеністю їх понесення з боку позивача належними та допустимими доказами.

Outcome: approved