Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

3 квітня 2024 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом всього спільного життя відповідач безвідповідально ставився до сім`ї, не допомагав по господарству, не давав кошти на витрати. Проживає відповідач постійно в Чорнобилі, де і працює. Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2022 року шлюб розірвано. Сину виповнилось 21 рік та він продовжує навчання на стаціонарі в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює на державному підприємстві в м.Чорнобиль, отримує заробітну платню в розмірі 25000,0 грн, та пенсію, як особа, що постраждала від наслідків Чорнобильської аварії, у розмірі 9200,0 грн. Інших утриманців не має. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися у розмірі 13000,0 грн. за кожен місяць, починаючи від дня блокування карти та до виповнення сину 23 років або до закінчення навчання, якщо навчання буде закінчено до виповнення йому 23 років. Після виконання частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 9 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні. 1 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, убачається, що відповідач із вказаними позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволень. Зазначив, що син [PERSON] , поселений в гуртожиток № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] з 04 вересня 2023 року по 31 липня 2024 року, тому позивач не мала права звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач не довела існування юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст. 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала суду жодних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, тому підстав для задоволення позовних вимог не має. Звернув увагу суду, що добровільно по можливості допомагає вину, є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, має проблеми зі здоров`ям, доглядає за своєю непрацездатною матір`ю, яка має проблеми зі здоров`ям. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 жовтня 2016 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2022 року (справа №366/2735/21) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №371 від 21 березня 2024 року, [PERSON] , навчається на денній формі за державним замовленням факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України, IV рівень акредитації, освітній ступінь магістр, за спеціальністю 202 «Захист і карантин рослин» «Захист рослин», галузь знань 20 «Аграрні науки та продовольство», дата вступу (*зарахувати з 4 вересня 2023 року, згідно наказу №1739 «СК» ОПП від 31 серпня 2023 року), дата завершення навчання 2024 рік, планова дата вручення диплому 31 грудня 2024 року. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд звертає увагу, що позивач просить суд призначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 13000,0 грн. Оскільки таким правом наділений саме той з батьків разом з яким проживає дитина. В даному випадку дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом враховано, що відповідач згідно наданого відзиву, має на утриманні матір [PERSON] , 1930 року народження, та суду надано копії медичних документів щодо її стану здоров`я. Разом з тим, будь-яких доказів перебування матері на його утриманні суду не надано. Вказує, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії [NUMBER] , та відповідно отримує пільгову пенсію, що є додатковим доходом. При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставини зазначені відповідачем у відзиві на позов. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня\~пред`явлення\~даного позову\~до суду і на період навчання сина, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, який зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. Починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню дитину для забезпечення її життєдіяльності. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, відповідач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial