Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 43039 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 30.03.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем укладено договір позики № 163637 в електронній формі в розмірі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, згідно якого позивач надав відповідачу вищевказані кредитні кошти, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань та на вимоги ст.ст. 610-612 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, яка станом на 17.04.2020 року становить 43039,00 грн, з яких: 1000,00 грн. основний борг, 21196,00 грн. заборгованість за відсотками, 20843,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також відшкодувати витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 листопада 2020 року ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог . 07 травня 2024 року ухвалою суду заочне рішення від 30 листопада 2020 року скасовано та справу призначено до судового розгляду з викликом стін в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив до позовних вимог застосувати строк позовної давності .В заяві про скасування заочного рішення посилався на те, що строк дії договору закінчився 16.04.2017 року, проценти банком нараховані до 17.04.2020 року , тобто після спливу строку дії договору .Крім того, банк звернувся до суду зі спливом строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між 30.03.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір позики № 163637, відповідно до умов якого останньому на умовах строковості, зворотності та платності були надані грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. П. 1.3 Договору передбачено , що строк позики за цим договором складає 17 днів , позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 16.04.2017 року. Згідно п. 1.5 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше 30,00 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк позики, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до п. 3.2 договору строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим договором обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому , проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (день перерахуванні грошових коштів та банківський рахунок позичальника) до дня повного погашення заборгованості за позикою )зарахування на поточний рахунок позикодавця) , включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою . Згідно п. 7.8. договору , до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності за визначенням статті 257 УК України складає 3 роки. Взяті на себе зобов`язання за договором фінансова установа ТОВ «ВЕЛЛФІН» виконала своєчасно та повністю, надавши відповідачу суму позики шляхом перерахування на картковий рахунок останнього. Проведення платежів ТОВ «ВЕЛЛФІН» здійснювалось на підставі Договору про організацію переказу грошових коштів №180516-3, укладеного 18.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», предметом договору є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по транзакціях, що ініціюються Клієнтами\~держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з Кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від Кредитної установи на банківські картки Клієнтів (для видачі кредитів або позик) (п.п 1.1 Договору). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Станом на 17.04.2020 [PERSON] має заборгованість в сумі 43039,00 грн, з яких: 1000,00 грн. основний борг, 21196,00 грн. заборгованість за відсотками, 20843,00 грн., що підтверджується наданою довідкою про заборгованість за договором № 163637 від 30.03.2017 року. Однак, стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так згідно поданого позивачем Договору кредиту, кінцевим терміном повернення кредиту є 16.04.2017 року. Позивач до суду з позовними вимогами звернувся 22.04.2020 року. Відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 291 від 22.04.2020, № 343 від 04.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 360 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Як вбачається з позовної заяви строк дії договору до 16.04.2017 року , позивач звернувся до суду 22.04.2020 року , тобто в період дії Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Враховуючи вище зазначене, строк позовної давності за вимогами позивача не сплив. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved