Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 79 816,75 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2020 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001743486201, відповідно до якого останньому видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн., який пізніше було збільшено до 50 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 складає 79 816,75 грн. з яких: 49 996,17 грн. - заборгованість за кредитом; 29819,98 грн. - заборгованість за процентами. Відповідачу направлено письмову вимогу (повідомлення) на адресу місця проживання, яка зазначена в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 79 816,75 грн. та витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути за відсутності представника позивача. Проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач неодноразово в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 24.11.2020 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір №2001743486201. За умовами договору банк надав позичальнику картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн., який пізніше було збільшено до 50 000 грн. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти за договором №2001743486201 від 24.11.2020 у розмірі 30 000грн., який пізніше було збільшено до 50 000 грн, що підтверджується копією довідки про збільшення кредитного ліміту (а.с.25). Також в матеріалах справи наявна публічна пропозиція АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не підписана відповідачем (а.с.6-15). Згідно з Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 24.11.2020, в якому зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, доходів, тощо (а.с.4). Згідно з копією письмової вимоги (Повідомлення) №КНО-44.2.2/74 від 01.02.2024, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кредитні кошти в розмірі 79 816,75 грн, з метою виконання Договору №2001743486201 (а.с.22-23). З розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 01.02.2024 має заборгованість за кредитним договором №2001743486201 від 24.11.2020 у розмірі 79 816, 75 грн, яка складається з: 49 996,17 грн. - заборгованість за кредитом; 29819,98 грн. - заборгованість за процентами (а.с.25-26). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Приписами ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами станом на 01.02.2024 за кредитним договором №2001743486201 від 24.11.2020 у розмірі 29819,98 грн., підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту станом на 01.02.2024 за кредитним договором №2001743486201 від 24.11.2020 у розмірі 49 996,17 грн., суд зазначає наступне. Оскільки в матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем кредитних коштів, розмір заборгованості не спростований відповідачем, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі

Outcome: approved