Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 1 квітня 2024 року адвокат Палащук\~Володимир Михайлович\~в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований 18\~листопада 1999\~року у\~Виконавчому комітеті\~Оглядівської сільської\~ради Радехівського\~району Львівської\~області.\~У шлюбі\~в подружжя\~народились двоє\~дітей:\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~записом у\~Витязі про\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні/будинку\~осіб №\~71\~від 21\~лютого 2024\~року ( [PERSON] \~досяг повнолітня),\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~згідно зі\~Свідоцтва про\~народження,\~серії [NUMBER] \~від 25\~квітня 2008\~року,\~виданого Оглядівською\~сільською радою\~Радехівського району\~Львівської області.\~28\~грудня 2012\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Радехівського\~районного управління\~юстиції Львівської\~області шлюб\~між сторонами\~було розірвано\~відповідно до\~Свідоцтва про\~розірвання шлюбу,\~серії [NUMBER] \~від 28\~грудня 2012\~року.\~Діти зареєстровані\~за місцем\~реєстрації позивача\~за такою\~адресою: [ADDRESS] , що зазначено у Витязі про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №71 від 21 лютого 2024 року. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач, хоч і проживає з нею та дітьми, проте не надає коштів на утримання дітей. Крім того, позивач вказує, що на утримання їхнього спільного сина необхідні значні кошти, а відповідач коштів на утримання сина не надає та згоди щодо добровільної сплати аліментів із ним не досягнуто. На думку позивача, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач звертає увагу на те, що такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, оскільки позивач є військовослужбовцем ЗСУ і має постійний заробіток. Розмір заробітку відповідача невідомий позивачу. Позивач працює завідуючою бібліотеки в селі Оглядів Червоноградського району Львівської області та отримує мінімальну заробітку плату, відтак не може сама утримувати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-6). З цих підстав, позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (01.04.2024) і до досягнення дитиною повноліття. Заяви,\~клопотання учасників\~процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 2 квітня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). 30 квітня 2024 року до суду поступила заява адвоката Палащука Володимира Михайловича в інтересах позивача [PERSON] , у якій він зазначив, що не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Свої позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задовільнити та проводити судове засідання без його участі (а.с.24). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а. с.37). Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи Суд установив, що під час перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 25 квітня 2008 року (а.с.10). Свідоцтвом про\~розірвання шлюбу,\~серії [NUMBER] \~від 28\~грудня 2012\~року,\~шлюб Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Радехівського\~районного управління\~юстиції Львівської\~області між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №14 (а.с.11). Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №71 від 21 лютого 2024 року, виданої Радехівською міською радою Львівської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом на [ADDRESS] (а.с.12). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримування дитини до досягнення нею повноліття. Позиція суду Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, вислухавши позицію відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з норм вказаних статей, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини в частці від його доходу є правомірною. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З урахуванням викладеного, інші доводи сторін, які надані у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. [PERSON] є працездатного віку, тому суд дійшов висновку, що стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовільнити. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved