Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль задоволено; встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 серпня 2021 року до 13 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визнано автомобіля марки "Chery", модель "Elara", 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково; встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Рівне Рівненської області, померлий [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Поліське Березнівського району Рівненської області; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Під час ухвалення рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. 23 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, поданою представником позивача [PERSON] , про стягнення понесениї судових витрат, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її корист суму понесених судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 1984 грн та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, в розмірі 9799,52 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заяву про стягнення судових витрат підтримала. Представник позивача [PERSON] вважає, що витрати за вимоги про встановлення фактів не повинні стягуватися з відповідача. Представник відповідача заперечує проти задоволення заяви, оскільки в позовній заяві позивач [PERSON] не заявляла вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, а також не зробила відповідної заяви до закінчення судових дебатів у справі. Докази витрат на проведення експертизи були додані до матеріалів справи після ухвалення судом рішення, заяви про відшкодування витрат у встановлені законом строки подано не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно \~до \~ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші\~ судові\~ витрати,\~ пов`язані\~ з\~ розглядом\~ справи, покладаються \~у \~разі \~часткового \~задоволення \~позову \~на \~обидві \~сторонни \~пропорційно розміру задоволених\~ позовних\~ вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).\~ Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України, до\~ витрат,\~ пов`язаних\~ з\~ розглядом\~ справи,\~ належать,\~ серед\~ іншого,\~ витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При поданні позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір в ромірі 992,40 грн за позовну вимогу про встановлення факту спільного проживання та судовий збір в розмірі 992,40 грн за позовну вимогу про встановлення факту батьківства, докази чого додані позивачем до позовної заяви. Враховуючи, що в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання суд відмовив, відсутні підстави для стягнення з відповідача на її користь витрат, понесених на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн за вказану позовну вимогу. Беручи до уваги, що суд задовольнив позовну вимогу [PERSON] про встановлення батьківства, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору за вказану позовну вимогу в розмірі 992,40 грн. В частині стягнення витрат позивача на оплату судового збору суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про недотримання [PERSON] вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. За положенням ст.265 ЦПК України, висновок суду про розподіл судових витрат зазначається у резолютивній частині рішення. Чинне законодавство не зобов`язує позивача в прохальній частині позовної заяви просити суд стягнути судові витрати, так як це не є позовною вимогою, натомість це є обов`язком суду - здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи. Витрати на оплату судового збору є одним з видів судових витрат і цивільним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами. При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним судових витрат шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат. Таким чином, судові витрати підлягають розподілу саме за результатами розгляду справи та не залежно від того, чи зазначено про це в прохальній частині позовної заяви.\~ \~ Передбачена ч.8 ст.141 ЦПК України заява робиться у випадку, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі (ч.1 ст.246 ЦПК України). Докази, що підтверджують розмір витрат позивача на оплату судового збору, додані позивачем [PERSON] до позовної заяви, тобто до закінчення судових дебатів у справі, а тому необхідності подавати заяву про відшкодування цих витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України у позивача не було. Суд також встановив, що за проведення призначеної у справі судової молекулярно-генетичної експертизи позивач [PERSON] сплатила 9799,52 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3115275677.1 від 24 липня 2023 року. Однак, докази понесення позивачем [PERSON] витрат на проведення експертизи подані позивачем до суду 23 квітня 2024 року, тобто після ухвалення рішення у справі, і до закінчення судових дебатів ні позивач [PERSON] , ні її представник не зробили заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, в розмірі 9799,52 грн відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved