Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

20.05.2020 року звернулось до суду з позовом до\~\~відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 196\~821 грн. 94 коп. та судових витрат. В обґрунтування позову посилався на те, що 12.09.2018 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов вищевказаного договору, Кредитор зобов`язується відкрити позичальникові картковий рахунок у валюті гривня та випустити платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 92\~500 грн. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 12.03.2020 року має заборгованість: тіло кредиту 173\~360 грн. 45 коп.; відсотки за кредитом 1\~108 грн. 52 коп.; неустойка 22\~352 грн. 97 коп. 06.02.2024 року до канцелярії суду надійшла заява від представника [PERSON] , адвоката Порошиної Н.Г., в якій вона зазначила , що договір про комплексне обслуговування фізичних осбі укладений АТ "Альфа Банк" та [PERSON] матеріали справи не містять та позивачем суду не додано. Публічна пропозиція та додатки до договору матеріали справи не містять та суду позивачем не надано. Випуск карти на 3 роки , матеріали справи не містять жодного платіжного документу про перерахування/зарахування Банком на картку 200 000 грн., не має, не обгрунтовано яким чином Банком допущено перерахування кредитних коштів з перевищенням кредитного ліміту. В оферті відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів,комісії) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять відповідних бухгалтерських документів на підтвердження зазначеного розрахунку. Посилаючись на численну практику Верховного Судуд зазначає, що за таких обставин, позивачем не доведено пред`явлених позовних вимог, належних, допустимих та достовірних доказів,тому представник просить залишити позов без задоволення. Зазначає, що Банк нібито виконав свої обов`язки, випустивши міжнародну DMC Cold банківськукартку строком на 2 роки із лімітом відновлювальної кредитної лінії 92500 грн., авідповідач відповідно до умов договору зобов`язується в порядку та умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користуваннякредитом. Між тим, матеріали справи містять анкету-заяву відповідача, паспорт споживчогокредиту, оферту/акцепт пропозицій на укладення угоди прообслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (картуМC DEBIT WORLD cтроком на 3 роки, з лімітом кредитної лінії 200000грн.), тазроблений позивачем розрахунок заборгованості (сума за значеннями: тіло кредиту,відсотки за користування кредиту; прострочене тіло кредиту; неустойка(комісія,штраф), тобто договір про комплексне обслуговування фізичних осіб,укладений АТ «Альфа Банк» та [PERSON] матеріали справи не містятьта позивачем суду не додано. Анкета-заява відповідача має назву «про акцепт публічної пропозиції АТ «АльфаБанк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», де наведено анкетні та персональні дані відповідача (сімейний стан,місце роботи, стаж, фінансовий стан тощо), допис на анкеті про те, щовідповідач підтверджує акцепт на умовах, викладених у публічній пропозиції тадодатках до договору, розміщені на веб-сторінці банку. Публічна пропозиція тадодатки до договору матеріали справи не містять та суду позивачем ненадано. Оферта передбачає обов`язок Банку випустити міжнародну банківську карту МCDEBIT WORLD cтроком на 3 роки, з лімітом кредитної лінії 200000грн., з процентноюставкою за користування коштами при вчинення торгових операцій чи зняття готівки26% річних. Проте, докази виконання Банком обов`язку, насамперед про випусккарти МC DEBIT WORLD на 3 роки, матеріал справи не містять, жодногоплатіжного документу про перерахування/зарахування Банком на картку200000 грн. не має. В оферті відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виглядінеустойки (штрафів,комісії) за порушення зобов`язання у вигляді грошової сумита її визначеного розміру. Також, в оферті зазначено, що у разі настання відкладальних обставин, що визначенідоговором, пропонується застосовувати умови програми «Моментальна розстрочкана карту», що вказані у Додатку № 4 до Договору. У розділі ІІІ Додатку № 4 доДоговору визначаються певні умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»:сума кредиту, процентна ставка, строк користування кредитом, комісійні винагороди(у випадку їх наявності), порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальнарозстрочка на карту».. Проте позивачем не було надано суду умови Програми«Моментальна розстрочка на карту». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропонованівідповідачеві умови програми «Моментальна розстрочка на карту», відсутність уоферті на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки тавідкриття відновлювальної кредитної лінії домовленості сторін про сплату неустойки(комісії, штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, надана банком оферта наукладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриттявідновлювальної кредитної лінії не може розцінюватися як стандартна (типова)форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору,оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, тому у цьому конкретномувипадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ст.634 ЦКУкраїни щодо договору приєднання . З приводу підписання паспорту споживчого кредиту слід зауважити, що він єпропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортомспоживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення зінформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту,наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Наявна в матеріалах справикопія паспорту споживчого кредиту свідчить про визначеній кредитний ліміт 92.500грн. при максимальної сумі ліміту 200000 грн., відомості про наявність/відсутністьпільгового періоду за різними програмами тощо, що не відповідає змісту оферти. Отже, сама по собі підписана анкета-заява,паспорт споживчого кредиту та офертабез надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору,не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитнимикоштами, комісії та штрафів за невиконання кредитного договору. Також зауважує, що кредит видавася відповідачеві на споживчі цілі, проте якщо кредит видавався на споживчі цілі, то кредитор зметою реалізації свого права на дострокове повернення кредиту повинен вобов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулюванняспору. Лише у випадку незадоволення вимоги кредитора останній може звернутисядо суду з позовом про стягнення заборгованості. Як свідчать матеріали справи, відсутнідокази досудового врегулювання спору, позивач не направляв відповідачу заяв,вимог чи претензій, таких доказів позивач не надав. Ухвалою від 30.06.2020 року відкрито спрощеного позовне провадження по справі. Ухвалою від 05.01.2021 року суддею Гуденко О.А. прийнято до провадження справу та продовжено судовий розгляд справи. 20 грудня 2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження ухвалено заочне рішення по справі 4903090/20, яким ухвалено позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованість в сумі 196 821 (сто дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 94 коп., з яких: тіло кредиту 173\~360 грн. 45 коп.; відсотки за кредитом 1\~108 грн. 52 коп.; неустойка 22\~352 грн. 97 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» судовий збір в розмірі 2\~952 грн. 33 коп. Ухвалою суду від 22.11.2023 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 грудня 202 року по цивільній справі № 490/3090/20 за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості.Заяву адвокатки адвокатки Порошиної Н.Г., яка діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення від 20.12.2021 року у справі №490/3090/20 задволено. Скасовано заочне рішення Центрального районногосуду м.Миколаєва від 20 грудня 2021 р. у справі№ 490/3090/20 за позовомАкціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено розгляд справи провести в порядкуспрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 рокувитребувано у АТ "Сенс Банк" :- розгорнуту виписку, яка є первинним документом, оформленим відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з особового рахунку клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з зазначенням дати та призначення платежів за весь строк користування кредитними коштами за кредитним договором №631016841 від 12.09.2018 року; - читаєму завірену належним чином копію кредитного договру ;- детальний розрахунок заборгованості за кредитним договром з зазначенням періоду та відсоткової ставки при нарахування відсотків за кредитом, неустойки, розміру перерахованих позичальнику кредитних коштів та періоду перевеедення кредитної заборгованості в прострочену. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Порошина Н.Г. надала суду заяву, в якій просиларозглянути справу за наявними матеріалами, без участі представника відповідача, та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову. Звертає увагу суду на те що належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог позивач був зобов`язаний додати до позову, але ні до позову, ні після отримання заяви від 01.11.2023 про перегляд заочного рішення, ні після отримання 06.02.2024 письмової заяви відповідача про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлених вимог, насамперед щодо укладання кредитного договору та перерахування коштів, ці докази не додано. У судові засідання представник банку не з`являється без поважних причин та не повідомляє про наявність/відсутність поважних причин ненадання доказів у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України клопотання про витребування доказів ним також не подано, що зроблено судом з наданням позивачу певного часу для їх надання. Отже, суд вжив всіх заходів щоб позивач мав можливість довести свої позовні вимоги, надавши достатній час для надання всіх доказів позивачем, витребувавши від нього всі докази. Надані позивачем на виконання вимог ухвали суду документи (Анкета, офера,акцепт,паспорт споживчого кредити) аналогічні тим, що були додано до позову, а витребувану судом завірену належним чином копію кредитного договору позивач не надав, а тому з огляду на доводи, викладені у письмових заявах відповідача, можна дійти висновку, що між сторонами не був укладений кредитний Договір, на підставі якого банк намагається стягнути кошти. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за період 12.09.2018 по 12.03.2020 містить інші показники ніж ті, що були зазначені у розрахунку, доданого до позову, та містить збільшення заборгованості за той же період з 196821,94 грн. до 203054,71 грн. , тобто відбулось збільшення позовних вимог, але така заява до суду не подана, обґрунтування різниці у розрахунках позивачем не наведено та не визначено, який розрахунок є вірним та обґрунтованим, оскільки обидва розрахунку не містять обґрунтувань з посиланням на положення договору. Замість неустойки, комісії ,штрафу появився розділ відсотки за прострочену заборгованість, хоча таких вимог позивач не висував. У новому розрахунку змінено розрахунковий період, тобто сам позивач не може визначити, які ж умови треба застосовувати та як розрахувати заборгованість, що ще раз підтверджує неукладеність кредитного договору між сторонами. Так, позов взагалі не містить обґрунтованого розрахунку з огляду на те, на підставі якого пункту кредитного договору нараховується той чи інший платіж, та не має доказів, що відповідачка підписала такі умови. Також, в наданій виписці вказується нарахування комісії за РКО, нарахування процентів за несанкційований овердравт, нарахування процентів за прострочений несанкційований овердравт, списання процентів на овердрафт, начислення штрафу №1 та №2 на наличие простроченої заборгованості тощо. При цьому позивачем не наведено, якими приписами кредитного договору передбачено такі платежі та обізнаність відповідача про їх зарахування банком під час повернення нею коштів. До того ж, зміст виписки не відповідає розрахунку заборгованості, який не містить зарахованих платежів:проценти за несанкційований овердравт, нарахування процентів за прострочений несанкційований овердравт, списання процентів на овердрафт, начислення штрафу №1 та №2 на наличие простроченої заборгованості тощо), хоча суд вимагав надати детальний розрахунок заборгованості. Також посилається на раніше викладені заперечення щодо того, що між сторонами не було укладено кредитного договору, за умовами на яких позивач намагається стягнути кошти. Неукладеність договору не тягне правових наслідків, а тому позов не може бути задоволений. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. У відповідності дост. 13 ЦПК Українисуд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 12.09.2018 року АТ «Альфа-Банк»( правонаступникомякого є АТ «СЕНС БАНК» у зв`язку із зміною назви АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов вищевказаного договору, Кредитор зобов`язується відкрити позичальникові картковий рахунок у валюті гривня та випустити платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 92\~500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Так, 12.09.2018 року відповідачкою підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банку» на укладення Договру про банківськ обслуговування фізичних осіб , Паспорт споживчого кредиту та Оферту на укадення угоди про обслуговуваання кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії , останньою передбачено ліміт кредитної лінії у 200 000 грн та процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії у розмірі 26 % річних фіксована процентна ставка.Вказані документ иен містять умов щодо комісії за обслуговування кредиту, а аткож щодо нарахування неустойки та штрафних санкцій за порушення умов договру. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За такого, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено 12.09.2019 року кредитний договір, отже суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про неукладеність кредитного договру між сторонами, оскільки вони не грунтуються на дійсних осбьавинах справи. Крім того, відповідачка користувалася наданою банком кредитною карткою, здійснивши останній раз операцію зі зняття готівки в терміналі 90 000 грн 18 жовтня 2018 року, а всього знявши кредитних коштів 180 000 грн та 1431 грн здійснивши покупку 23.10.2018 року. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 12.03.2020 року Банком нарахована заборгованість: тіло кредиту 173\~360 грн. 45 коп.; відсотки за кредитом 1\~108 грн. 52 коп.; неустойка 22\~352 грн. 97 коп. Заяви про збільшення розміру позовних вимог за час розгляду справи в суді від позивача у передбаченому ЦПК України порядку до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань за договором. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Як вбачається з наданої Банком на вимогу суду виписки по рахунку [PERSON] , за період з 12.09.2018 року по 12.03.2020 року з кредитної карти відповідачка зняла кредитних коштів в загальному розмірі 181 431 грн, а внесла на погашення кредиту всього 105 865 грн. Також Банком було нараховано 27 116,99 грн відсотків за кредит, 6838,01 грн нараховано відсотків за прострочену заборгованість, 1744,72 грн відсотків за овердрафт, списано відсотків овердрафт 1601,97 грн, відсотків за несанкціонований овердрафт 10 370,38 грн, на погашення овердрафту направдено 9364,88 грн , перенесено непогашеного несанкціонованого овердрафту на прострочку 84 722,60 грн . Згідно наданого Банком розрахунку, станом на час звернення до суду у позичальника [PERSON] нарахована загальна заборгованість в сумі 196 821 грн. 94 коп., з яких: тіло кредиту 173\~360 грн. 45 коп.; відсотки за кредитом 1\~108 грн. 52 коп.; неустойка 22\~352 грн. 97 коп. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому,в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу;справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У підписаній відповідачкою Оферті зазначені наступні запропоновані відповідачу умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума/ліміт кредиту, грн - до 200000 грн.; процентна ставка: 26% річних; іншф умови згідно Додатку 4 до Договору. Проте вказний Додаток 4 до Договору позивачем суду не надано взагалі, що унеможливлює перевірку судом доводів позову, а також з`ясування осбавнин, чи підписувався такі умови позичальнику та чи були вони доведені до її відома. Враховуючи вищенаведене, на думку суду, вищевказані документи не підтверджують наявність між сторонами домовленості щодо відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, наслідки виникнення несанкціонованого овердрафту, а також наявність заборгованості у розмірі, визначеному позивачем ( якщо ліміт крединий становить 200 000 грн, а знято за місяць лише 180 000 грн- то позивачем взагалі не обгрутовано, яким чином виник несанкціонований овердрафт, і з якого розміру відсотків нараховувалися відсотки за користування цим овердрафтом). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ«Альфа Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначалось вище, у анкеті-заяві позичальника та Оферті від 12.09.2018 року, підписаній сторонами, відповідальність за порушення зобов`язань, порядок нарахування відсотків та нархування комісій - не зазначені та не узгоджувались. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитним договором банком нараховувались також неустойка, комісія, підвищені відсотки на несанкціонований овердрафт - на погашення яких позивачем перераховувалися кошти, що сплачувались позичальником. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено аналогічні висновки. Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Враховуючи вищезазначене,суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт погодження всіх істотних умов договору із відповідачем, та обґрунтованості розрахунку заборгованості. Як вбачається з наданої Банком на вимогу суду виписки по рахунку [PERSON] , за період з 12.09.2018 року по 12.03.2020 року з кредитної карти відповідачка зняла кредитних коштів в загальному розмірі 181 431 грн, а внесла на погашення кредиту всього 105 865 грн. Також Банком було нараховано 27 116,99 грн відсотків за кредит, 6838,01 грн нараховано відсотків за прострочену заборгованість, 1744,72 грн відсотків за овердрафт, списано відсотків овердрафт 1601,97 грн, відсотків за несанкціонований овердрафт 10 370,38 грн, на погашення овердрафту направдено 9364,88 грн , перенесено непогашеного несанкціонованого овердрафту на прострочку 84 722,60 грн . Згідно наданого Банком розрахунку, станом на час звернення до суду у позичальника [PERSON] нарахована загальна заборгованість в сумі 196 821 грн. 94 коп., з яких: тіло кредиту 173\~360 грн. 45 коп.; відсотки за кредитом 1\~108 грн. 52 коп.; неустойка 22\~352 грн. 97 коп. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 105\~865\~грн.За весь час користування карткою Боржником було проведено витрат по картці на суму 181 431 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку, як зазначив позивач, становить 75 566 грн. (181 431 грн. - 105 865 грн). Обґрунтовуючи виникнення суми овердрафту, позивач зазначає, що овердрафт - це поновлювана форма кредитування, яка дає змогу клієнтові банку знімати гроші зі свого банківського рахунку чи картки, перевищуючи їхній баланс. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, неустойці. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами . Таким чином банк, визначивши предмет позову як стягнення заборгованості у розмірі за тілом кредиту 173 360,45 грн. - фактично включив до цієї суми і проценти, сума «тіла кредиту» неодноразово збільшувалась банком на суми, які відповідач не був зобов`язаний сплачувати (додаткові відсотки, комісії, штрафи), що призвело до безпідставного збільшення залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту. Встановивши зазначені обставини, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення за процентами, та вважає, що ці кошти повинні бути спрямовані на погашення тіла кредиту та відповідно зменшення суми заборгованості за тілом кредиту. Отже, суд виходить з того, що оскільки сторони у кредитному договорі не передбачили нарахування з позичальника збільшених відсотків та інших платежів у розрахованому позивачем розмірі, то зарахування внесених позичальником сум на погашення тілу кредиту буде правомірним. Приписами ч. 1ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вказане свідчить, що на день розгляду справи у позичальника існує заборгованість за основною сумою кредиту (тілом кредиту) в загальному розмірі 75 566 грн. за тілом кредиту та 1108,52 грн відсотки за кредитом ( в межах заявлених позовних вимог згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства) , яка підлягає стягненню з останньої в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2018 року, яка виникла станом 12.03.2020 року. Іншого розрахунку заборгованості відповідач суду не надала. При прийнятті рішення у справі суд враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1150\~грн.\~12\~коп.(39 % задоволених позовних віимог). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного і

Outcome: partial