Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики посилаюсь на наступне. 03.06.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №2441582, за умовами якого [PERSON] було надано у позику грошові кошти у розмірі 8 400 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 30 днів до 03.07.2021. 13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №13.10.2021, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі за текстом ТОВ «Коллект центр») відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за Договором позики №2441582 від 03.06.2021 року, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Відповідачка умови договору не виконала, кошти у встановлений договором строк не повернула. З урахуванням викладеного, позивач просить суд, стягнути з відповідачки заборгованість за Договором позики №2441582 від 03.06.2021, яка складається з основного боргу у розмірі 8 400 грн, відсотки у розмірі 3 644,00 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 42 044,00 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №2441582, за умовами якого [PERSON] було надано у позику грошові кошти у розмірі 8 400 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 30 днів, тобто до 03.07.2021 року. 13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №13.10.2021, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі за текстом ТОВ «Коллект центр») відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за Договором позики №2441582 від 03.06.2021 року, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи викладене, право вимоги за Договором позики №2441582 від 03.06.2021 року перейшло до позивача. Відповідачка умови договору не виконала, згідно вказаного договору та у встановлений договором строк кошти не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника станом на 15.03.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 140380,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту ) - 8400,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 131980,81 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 42 044,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8 400,00 грн., заборгованість за відсотками - 33 644,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором позики №2441582 від 13.06.2021 у загальному розмірі 42 044,00 грн., враховуючи принцип диспозитивності ЦПК України. Окрім цього, між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; надано суду прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 1132 від 07.02.2024, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; витягом з Акта № 2 про надання юридичної допомоги, від 13.02.2024 року по стягненню заборгованості з [PERSON] (усна консультація з вивченням документів - 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 9 000 грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. та 3 028 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved