Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

27.09.2023 року представник ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", адвокат Крюкова М.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2021\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~відповідачем за допомогою\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» було\~укладено електронний\~договір №\~3975598\~про надання\~споживчого кредиту,\~згідно умов\~договору сума\~кредиту (загальний\~розмір)\~складає 11700\~грн., строк кредиту\~30\~днів,\~дата повернення\~кредиту 10.05.2021\~року.\~Строк кредиту\~може бути продовжено у порядку та на умовах визначених договором. ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~за кредитним договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~11\~700\~грн.,\~шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 10.05.2021 року, 09.06.2021 року, 09.07.2021 року, 09.08.2021 року, 08.09.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом у зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 08.10.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим у відповідності до п. 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 21.06.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого до позивача перейшло право грошової за вищевказаним кредитним договором. Станом на\~дату звернення\~з позовом\~до суду\~заборгованість по\~кредитному договору перед\~позивачем не\~сплачена і\~складає:\~11700\~грн.\~-\~тіло кредиту,\~26676 грн. - нараховані проценти, а всього 38376 грн. Крім того, позивачем відповідачу нараховані інфляційні втрати у розмірі 10131,27 грн. за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року та 1965,06 грн. 3% річних. Посилаючись на\~викладене,\~представник позивача\~просила стягнути\~з відповідача суму заборгованості в розмірі 50472,32 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 06.11.2023\~року до\~суду надійшла\~заява представника\~позивача про\~зменшення позовних\~вимог,\~у якій\~представник позивача,\~адвокат Крюкова\~М.В.,\~просила стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача 38376\~грн.\~заборгованості за\~кредитним договором,\~яка складається\~з:\~11\~700\~грн.\~-\~тіло кредиту\~та 26676 грн. - нараховані проценти, а також сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснила, що відповідач визнає факт укладення 10.04.2021 року кредитного договору між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а також перерахування банком на його картковий рахунок кредитних коштів у розмірі 11700 грн. Між тим, не погоджуються з розрахунком заборгованості, оскільки, вважають, що відповідач не ініціював пролонгацію договору, а відтак зі спливом 30-денного строку кредиту, тобто 10.05.2023 року, строк кредитування було автопролонговано на 90 днів відповідно до п. 4.3. договору, тобто до 09.08.2023 року. Станом на 09.08.2023 року борг за кредитом складав 11700 грн., однак, 08.09.2023 року відповідач вніс платіж у погашення заборгованості у розмірі 6669 грн., а тому залишок боргу до стягнення становить 5031 грн. (11700 грн. - 6669 грн.) Також представник відповідача просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн. та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені у позовній заяві, до стягнення з відповідача на користь позивача, з 10000 грн. до 2000 грн., враховуючи критерії розумності, справедливості та співмірності розміру гонорару адвоката до складності справи та обсягу наданих послуг. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з\~викладеного,\~суд вбачає\~за можливе\~розглянути справу\~по суті\~за відсутності\~належним чином\~повідомлених про\~час та\~місце розгляду\~справи учасників\~справи. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається\~із матеріалів\~справи та\~встановлено судом,\~10.04.2021\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~відповідачем, [PERSON] , за допомогою\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» було\~укладено електронний\~договір №\~3975598\~про надання\~споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 9-12). Додатком до вищевказаного договору є графік платежів, який містить інформацію про дату повернення кредиту та сплати процентів 10.05.2021 року, суму кредиту 11700 грн., суму нарахованих процентів 18035,55 грн. ( а. с. 13). Також у день укладення кредитного договору, 10.04.2021 року, відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора підписано паспорт споживчого кредиту (Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а. с. 26-27). Так, згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 вищевказаного кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 11700 грн., строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 %, знижена процентна ставка 1,805%. Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів у сумі 11700 грн. на платіжну картку відповідача (а. с. 29, 161, 167). Сам факт укладення вказаного кредитного договору шляхом вчинення необхідного алгоритму дій, надання своїх персональних даних, підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора - електронного цифрового підпису та отримання кредитних коштів відповідачем та його представником не заперечується, не оспорюються та під сумнів не ставиться, а відтак у відповідності до ст.ст.\~11,\~12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" вказаний кредитний договір вважається укладеним, сторони договору визначили у договорі і погодили всі його істотні умови. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). З розрахунку заборгованості за кредитним договором (картки обліку договору), який сформовано у вигляді таблиці, яка містить інформацію про суму основного боргу, проценти, інші штрафні санкції, платежі внесені відповідачем, суми, які були зараховані в оплату основного боргу, процентів та ін., прослідковується, що 10.05.2021 року відповідачем внесено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 6335,55 грн., 09.06.2021 року 6669 грн., 09.07.2021 року 6669 грн., 09.08.2021 року 6891,30 грн., 08.09.2021 року 6669 грн. (а. с. 14-25). Вказані суми зараховані позивачем в оплату процентів. Позивач дії відповідача у вигляді внесення вищевказаних платежів розцінює як дії спрямовані на ініціювання пролонгації кредитного договору. Відповідачем та його представником заперечується факт пролонгації договору відповідачем. За положеннями п. 4.2, п. 4.2.1 - п. 4.2.2, п. 4.2.4 кредитного договору, які визначають порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача: споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.п.4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Надаючи оцінку доводам учасників справи з приводу пролонгації договору, беручи до уваги вищевказані положення кредитного договору, суд погоджується з аргументами сторони позивача про пролонгацію договору за ініціативою відповідача шляхом здійснення останнім платежів на користь банку у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів з 10.05.2021 року по 09.06.2021 року за зниженою процентною ставкою у розмірі 1,805%, а після пролонгації договору 09.06.2021 року і далі у розмірі стандартної процентної ставки, яка становить 1,90%. Факти внесення\~відповідачем відповідних\~сум у\~дату закінчення\~30-денного\~строку кредитування,\~які судом\~розцінюються як\~дії спрямовані\~на ініціювання\~пролонгації договору\~у відповідності\~до п.\~4.2\~кредитного договору,\~підтверджуються розрахунком\~заборгованості,\~доданим до\~матеріалів справи\~(а.\~с.\~14-25),\~який проаналізовано\~вище,\~а також\~відповідними квитанціями\~про сплату\~вказаних сум\~через\~платіжний сервіс ПриватБанку платіжну систему\~LiqPay, у яких в призначенні платежу вказано «продовження кредиту 3975598 [PERSON] » (а. с. 168-172). Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 21.06.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позивачем було укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 31, 34-38). Про зміну кредитора у зобов`язання відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну адресу останнього відповідного повідомлення (а. с. 8). Виходячи з положень з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. За такого, суд вважає позивача новим кредитором у даному зобов`язанні у контексті ст.ст. 512, 514 ЦК України, що наділений правом вимоги до відповідача у даній справі. З позовної\~заяви та\~розрахунку заборгованості\~слідує,\~що,\~станом на\~дату звернення\~до суду,\~заборгованість відповідача\~по кредитному договору перед\~позивачем не\~сплачена і\~складає:\~11700\~грн.\~-\~тіло кредиту,\~26676 грн. - нараховані проценти, всього 38376 грн. (а. с. 14-25). Так, за змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За такого, суд приходить до висновку, що оскільки основна сума боргу у вигляді тіла кредиту у розмірі 11700 грн. відповідачем не сплачувалася та визнається ним, то ця сума підлягає стягненню. Вирішуючи питання про розмір нарахованих відповідачу процентів за кредитним договором, суд враховує наступне. Так, судом вже встановлено, що 10.05.2021 року відповідачем внесено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 6335,55 грн., 09.06.2021 року 6669 грн., 09.07.2021 року 6669 грн., 09.08.2021 року 6891,30 грн., 08.09.2021 року 6669 грн. (а. с. 14-25, 168-172). Вказані суми зараховані позивачем в оплату процентів і розцінюються судом як дії спрямовані на ініціювання пролонгації кредитного договору. Після 08.09.2021 року відповідачем будь-яка сплата у рахунок погашення грошового зобов`язання не здійснювалася. Відтак, суд вважає, що 30-денний строк кредитного договору, який було пролонговано 08.09.2021 року закінчився 08.10.2021 року. Позивач наголошує на тому, що 08.10.2021 року вказаний кредитний договір було автопролонговано на 90 календарних днів у відповідності до п. 4.3. За змістом частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч.2\~ст.1050 ЦК України\~(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. До таких висновків щодо застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц; від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18; від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц; від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц; від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц. Як вбачається з п. 4.3 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строку кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту. Однак, відомостей про надання відповідачем згоди на автопролонгацію строку кредитного договору, матеріали справи не містять. До позовної заяви позивач долучив графік платежів до договору про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту, в яких зазначено строк кредитування\~30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору. Між тим, позивач не надав суду достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили і відповідач дав згоду на автопролонгацію договору після 08.10.2021 року, а відповідні зміни строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті клієнта. А відтак, надані позивачем вказані докази не підтверджують наявність заборгованості з процентів та її розміру за період після автопрологації строку кредиту. Оскільки, позивач не надав суду достовірних і достатніх доказів - первинних документів, що підтверджували б наявність у відповідача заборгованості за процентами в період з 08.10.2021 року і далі, а також розрахунку цієї частини заборгованості, стягненню підлягають лише проценти, нараховані за період строку дії пролонгованого кредитного\~договору з 08.09.2021 року по 08.10.2021 року. у розмірі\~6669 грн. ( 11700 грн. х 1,90%= 222,30грн. в день х 30 днів). Суд враховує, що 09.08.2021 року відповідачем внесено у рахунок заборгованості 6891,30 грн., які зараховані у рахунок заборгованості по процентами, між тим, вказана сума є сумою більшою ніж 1,90% від суми основного боргу на 222,30 грн., а тому вказана сума підлягає вирахуванню із загальної суми заборгованості, визначеною судом до сплати (а. с. 14-25). Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 18146,70 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із слідуючого. За приписами\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Визначаючи суми відшкодування судових витрат на користь позивача, суд враховує доводи та заперечення сторони відповідача щодо вказаних витрат, та вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу надану позивачу у розмірі 10000 грн. є співмірними складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг у даному випадку, матеріали справи містять докази фактичної сплати за надані послуги, а тому вважає їх виправданими та цілком реальними у розумінні критеріїв розумності, справедливості та огрунтованості судових витрат. З огляду на викладе, суд вважає за необхідне пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 4728 грн. 66 коп. в рахунок витрат на професійну правничу допомогу та 1015 грн. 41 коп. у рахунок відшкодування судового збору. Що стосується відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у розмір 11000 грн., то суд виходить з того, що вказані витрати не підтверджені відповідними письмовими доказами, а тому вважає за необхідне відмовити у їх стягненні. На підставі викладеного,

Outcome: partial