Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Уютний» (далі\~позивач) звернулося до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до\~ [PERSON] (далі\~відповідач) про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 32067,62 грн., яка складається з основного боргу 21628,95 грн., інфляційних збитків 8945,98 грн., 3% річних 1492,69 грн.; судових витрат у розмірі 2684,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що у період з 2010 до 31.08.2021 року послуги з управління будинком [ADDRESS] , у тому числі, усі житлово-комунальні послуги (водопостачання, електрична енергія, утримання будинку, опалення) надавались власникам/наймачам квартир управляючою компанією - ТОВ «Управдом». Позивач 31 серпня 2021 року відповідно до Акту приймання передачі багатоквартирного житлового будинку прийняв від ТОВ «Управдом» багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідач був власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 31.03.2016р. [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1482. У лютому 2023 року позивачу стало відомо від нового власника квартири, що відповідач уклав Договір міни житла посвідченого 22.11.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 2310. Власником квартири [ADDRESS] з 22.11.2021р. є [PERSON] , яка надала позивачу копію договору міни житла після того як у квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги вона побачила заборгованість за період з липня 2020 року серпень 2021 року. Вказані послуги відповідач своєчасно не оплатив, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.10.2023 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрив провадження у справі № 216/3978/23, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву в якій вказав, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Встановлені судом обставини. У період з 2010 до 31.08.2021 року послуги з управління будинком [ADDRESS] , у тому числі, усі житловокомунальні послуги надавались власникам/наймачам квартир управляючою компанією - ТОВ «Управдом», що підтверджується Довідкою за вих. №15/05-01 від 15 травня 2023р. 16 червня 2022 року між ТОВ «Управдом» (Первісний кредитор) та ОСББ «Житловий комплекс «Уютний» (Новий кредитор) було укладено Договір №91/16 про відступлення права вимоги (далі по тексту - Договір). 31 серпня 2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Уютний» відповідно до Акту приймання передачі багатоквартирного житлового будинку прийняв від ТОВ «Управдом» багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Позивач прийняв право вимоги до Відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 21 628,95 грн. за адресою: [ADDRESS] за період з 01 травня 2020 до 01 вересня 2021р., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків ТОВ «Управдом» та гр. [PERSON] з 01.06.2022 по 30.06.2022р. Відповідач був власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 31.03.2016р. [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1482, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач уклав Договір міни житла посвідченого 22.11.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 2310, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] з 22.11.2021р. є [PERSON] . Враховуючи, що заборгованість за спожиті комунальні послуги сформувалась за період з травня 2020 - серпень 2021 року, тобто у час коли відповідач був власником квартири, саме на нього покладається обов`язок сплатити цю заборгованість. ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг за адресою будинком [ADDRESS] , 4, [ADDRESS] , за період з травня 2020 року по 31.08.2021 року. Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання. За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон від 24.06.2004 № 1875-IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 1\~ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст.ст.\~7,\~9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII\~(далі\~Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відтак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачами всупереч вимог ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~надані позивачем житлово-комунальні послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованість з компенсації витрат на електропостачання складається з (основний борг 3884,16 гривень; інфляційні витрати 1621,33 гривень; 3% річних 267,93 гривень), а всього 5773,39 гривень. Заборгованість за послуги з утримання будинку та споруд складається з (основний борг 6830,77 гривень; інфляційні витрати 2784,41 гривень; 3% річних 460,57 грн.), а всього 10 075,75 гривень. Заборгованість з компенсації витрат на водопостачання складається з (основний борг 3198,34 гривень; інфляційні витрати 1375,56 гривень; 3% річних 233,72 гривень), а всього 4807,62 гривень. Заборгованість за\~опалення складається з (основний борг 7628,20 гривень; інфляційні витрати 3164,71 гривень; 3% річних 530,47 гривень), а всього 11 323,38 гривень. Заборгованість з забезпечення безперебійної роботи ВНС та котельні 87,48 гривень. Інфляційні збитки та 3% річних на суму заборгованості не нараховувались. Враховуючи вищевикладене заборгованість відповідача за період з травня 2020 серпень (включно) 2021 року складає: основний борг 21628,95 грн., інфляційні збитки 8945,98 грн., 3 % річних 1492,69 грн., а всього 32067,62 грн. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 32067,62 грн., яка складається з основного боргу 21628,95 грн., інфляційних збитків 8945,98 грн., 3% річних 1492,69 грн. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3\~ст. 83 ЦПК України\~унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4\~ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідачі були позбавлені можливості у порядку частини 4\~статті 83 ЦПК України\~письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7\~ст. 81 ЦПК України). При цьому, за приписами частини 4\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки з оплати наданих позивачем послуг теплопостачання, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. При цьому суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов. Також, всупереч вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК відповідачем не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, в т.ч. не надано доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved