Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Вінницької обласної Ради, з позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом її повернення. Позовні вимоги мотивував наступним. ВОКСЛП «Віноблагроліс» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за межами населених пунктів на території (колишніх) Ходаківської, Ялтушківської, Гармаківської, Маньковецької сільських рад Барського району, загальною площею 719,4956 га, яку затверджено розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації №540 від 25.06.2018 року. 21.03.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності та інше речове право право постійного користування земельною ділянкою, площею 15,300 га з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025. Підставою виникнення права є Державний акт від 05.09.2002 № ІІ-ВН003554 виданий згідно розпорядження Барської районної державної адміністрації від 27.06.2002 року №175. Однак, державним реєстратором реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком С.А. 27.03.2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,2033 га з аналогічним кадастровим номером 0520286500:07:001:0025, за [PERSON] . На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №ЯЕ № 691232 передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0520286500:07:001:0052 площею 2,2033 га на території колишньої Ялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області, яку в подальшому після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала відповідач [PERSON] . Таким чином, на даний час на праві власності у [PERSON] та [PERSON] перебувають земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», фактично одна з яких має цільове призначення «для ведення лісового господарства пов`язаних з цим послуг» з кадастровими номерами: 0520286500:07:001:0025 площею 2,2033 га згідно інформаційної довідки фактично 15,300 га; 0520286500:07:001:0052 площею 2,2033 га. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025, яка фактично має цільове призначення для ведення лісового господарства, здійснено з порушеннями вимог земельного та лісового законодавства. Так, згідно з інформацією Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» земельна ділянка з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 та 2018 років, відносяться до земель лісогосподарського призначення, та перебувала у постійному користуванні ВОКСЛП «Віноблагроліс». Державний акт на право постійного користування землею від 05.09.2002 № ІІ-ВН003554 виданий згідно розпорядження Барської районної державної адміністрації від 27.06.2002 року №175. Спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності лісогосподарського призначення та не може бути надана у приватну власність громадянину для ведення особистого селянського господарства. Державним реєстратором безпідставно, без відповідних правовстановлюючих документів, незаконно зареєстровано за приватною особою земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення лісового господарства пов`язаних з цим послуг» з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 дійсною площею 15,300 га як земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», площею 2,2033 га. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , спадкоємницею майна якої є [PERSON] . Як наслідок, власник та постійний користувач спірної земельної ділянки позбавлені можливості користуватись і розпоряджатись нею. Після смерті [PERSON] її майно успадкувала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину №1360 виданим 10.07.2019 року приватним нотаріусом Мельником О.М. За таких обставин, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні Вінницькою обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером: 0520286500:07:001:0025 шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 15,300 га з кадастровим номером: 0520286500:07:001:0025, припинивши її право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025. Усунути перешкоди у здійсненні Вінницькою обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 шляхом зобов`язання [PERSON] повернути у комунальну власність Вінницької обласної ради (ЄДРПОУ 00022438) земельну ділянку з кадастровим номером: 0520286500:07:001:0025 площею 15,300 га. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача прокурор [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник Вінницької обласної Ради Сенів А.М. у судове засідання подав заяву про підтримання позову, у якій просив позов задовольнити повністю. Представник третьої особи Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» Віньгора Ю.В. у судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бондаренко В.М. позов не визнала. Суду пояснила, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі. Вказана у позові практика Верховного Суду не є тотожною з заявленими вимогами у даній справі. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Реєстрація права власності на спірну земельну ділянку здійснювалася не за зверненням [PERSON] чи померлої [PERSON] , які не мають жодного відношення до здійснення реєстраційних дій, а іншою особою, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. ВОКСЛП «Віноблагроліс» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості), що розташовані за межами населених пунктів на території (колишніх) Ходаківської, Ялтушківської, Гармаківської, Маньковецької сільських рад Барського району загальною площею 719,4956 га. Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації №540 від 25.06.2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які перебувають у постійному користуванні ВОКСЛП «Віноблагроліс» на території окремих сільських рад Барського району для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. 21.03.2018 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності та інше речове право право постійного користування земельною ділянкою площею 15,300 га з кадастровим номером: 0520286500:07:001:0025. Підставою виникнення права є Державний акт на право постійного користування землею № ІІ-ВН003554 від 05.09.2002 виданий на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 27.06.2002 року №175. Однак, державним реєстратором реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем 27.03.2016 року зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 2,2033 га з аналогічним кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку №ЯЕ № 691232 виданого 13.11.2008 та розпорядження Барської районної державної адміністрації від 12.06.2007 №271 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Номер відомостей про речове право 13888219. Реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025, яка фактично має цільове призначення для ведення лісового господарства, здійснено з грубими порушеннями вимог земельного та лісового законодавства. Згідно з інформацією Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» земельна ділянка з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 та 2018 років відносяться до земель лісогосподарського призначення, та перебувала у постійному користуванні ВОКСЛП «Віноблагроліс». Державний акт на право постійного користування землею від 05.09.2002 № ІІ-ВН003554 виданий згідно розпорядження Барської районної державної адміністрації від 27.06.2002 року №175. Вказаний кадастровий номер 0520286500:07:001:0025 є кодованою цифровою послідовністю, яка відображає місце розташування земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення лісового господарства пов`язаних з цим послуг», яка міститься в Державному земельному кадастрі та розпорядженні Вінницької обласної державної адміністрації №540 від 25.06.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, з якого вбачається, що такий кадастровий номер 0520286500:07:001:0025 присвоєно лише земельній ділянці площею 15, 300 га в межах території Ялтушківської сільської ради колишнього Барського району Вінницької області. Земельну ділянку з кадастровим номером 0520286500:07:001:0052 площею 2,2033 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області, було передано у власність [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №ЯЕ № 691232, який виданий 13.11.2008 на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 12.06.2007 №271 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Вказану земельну ділянку після смерті власника [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала її дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 10.07.2019 року, за реєстром №1360, яке видане приватним нотаріусом Мельником О.М., спадкова справа № 54/2019. [PERSON] зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку номер відомостей про речове право 32334989. Таким чином, відповідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності [PERSON] та [PERSON] перебувають земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», фактично одна з яких має цільове призначення «для ведення лісового господарства пов`язаних з цим послуг», з кадастровими номерами: 0520286500:07:001:0025, площею 2,2033 га (згідно інформаційної довідки, фактична площа 15,300 га) та 0520286500:07:001:0052 площею 2,2033 га. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені в статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Таким чином, належним відповідачем у справі є спадкоємець [PERSON] [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Статтею 55 ЗК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Згідно ст. 8, 9 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Згідно ст. 16, 17, 18 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Відповідно до ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до Статуту ВОКСЛП «Віноблагроліс», затвердженого рішенням 43 сесії 8 скликання Вінницької обласної ради від 25.08.2023 № 630, підприємство засноване на основі комунальної власності шляхом приєднання агролісогосподарських підприємств, агролісництв. \~ \~ \~ \~Земельна ділянка лісового фонду площею 15,3 га з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 в розумінні п.3. розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» є об`єктом права спільної власності територіальних громад Вінницької області в особі Вінницької обласної Ради. Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Забороняється перебування певних об`єктів власності Українського народу, державної та комунальної власності у приватній власності. Відповідно до п. п. «ґ», «е» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності лісогосподарського призначення, а отже, належить до тих земель, які згідно зі ст. 178 ЦК України, ст. 83 ЗК України не можуть бути надані у приватну власність громадянину для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, державним реєстратором безпідставно, без відповідних правовстановлюючих документів, незважаючи на покладені ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язки, незаконно зареєстровано за приватною особою земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення лісового господарства пов`язаних з цим послуг» з кадастровим номером 0520286500:07:001:0025 дійсною площею 15,300 га як земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», площею 2,2033 га. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правових висновків викладених у пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 заволодіння громадянами та юридичними особами землями з обмеженим оборотом всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного та лісового фондів вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. У пункті 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 зроблено висновок, що зайняття земельної ділянки, яка належить до категорії обмежених в обороті з порушенням Земельного кодексу України, Лісового кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки лісового фонду. Згідно правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в п. 72 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (п. 36), від 16.01.2019 у справі №755/9555/18 (п. 25), від 21.08.2019 у справі № 805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц (п. 24), від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц (п. 52). Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд покладає на відповідачів обов`язок по відшкодуванню судових витрат в рівних частинах. Тому, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає з на користь Вінницької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 6 056,00 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved