Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що\~29.04.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір №1860840 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором. Сума виданого кредиту 5\~000 грн 00 коп. 24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-24122001, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає за плату, а ТОВ «ФК КЕШТУ ГОУ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги і до відповідача за кредитним договором №1860840 від 29.04.2021. Однак, відповідач ухиляється від сплати заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 11.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи призначено на 09 год 05 хв 10.06.2024. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 10 червня 2024 року, до початку судового засідання, на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб учасники справи суду не назвали та не надали, та такі судом не встановлено, тому, враховуючи наявність достатність для того законних підстав, суд прийшов до висновку прийняти визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 29.04.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір №1860840 про надання коштів у сумі 5\~000 грн 00 коп. на умовах споживчого кредиту (надалі договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора Е797, як і паспорт споживчого кредиту та графік платежів. Ідентифікація клієнта підтверджується довідкою про ідентифікацію, надсиланням одноразового ідентифікатора Е797 на зазначений позичальником номер телефону. Згідно з п.1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) 5 000 грн 00 коп. Відповідно до п.1.3. Договору, строк кредиту 30 днів. Згідно п.1.4.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженою процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролаганція за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролагація, відповідно до п.4.2 договору. Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 693,50 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 7 850 грн 00 коп. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта та вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих. №2965 від 30.11.2023, відповідно до якого 29.04.2024 на банківську картку [NUMBER] перераховано кредитні кошти у сумі 5 000 грн 00 коп. 24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників від 24.12.2021, який є додатком до договору факторингу № 02-241220001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 16 225 грн 49 коп. Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №1860840, станом на 22.06.2023 заборгованість відповідача становить 16 225 грн 49 коп., а саме: 4959 грн 09 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту та 11 266 грн 40 коп. прострочені відсотки. 10 січня 2022 року відповідачу направлялася досудова вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором за вих.№б/н, яка виконана не була. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить до висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», як нового кредитора. Станом на 22.06.2023 заборгованість відповідача за Кредитним договором №1860840 від 29.04.2021, становить 16 225 грн 49 коп., а саме: 4959 грн 09 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту та 11 266 грн 40 коп. прострочені відсотки. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, надавши перед початком судового засідання заяву про повне визнання позову. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією №1910 від 11.03.2024 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 2 422 грн 40 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. Крім того, 09 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчука Сергія Валерійовича, в якій він просить ухвалити додаткове рішення у справі, а саме щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 грн 00 коп. Оскільки, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу надійшла до розгляду справи, тому це питання вирішується судом під час ухвалення рішення. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено довіреність від 29.12.2023, акт про отримання правової допомоги від 29.04.2024, рахунок №07.05.2024-36 від 01.05.2024, платіжною інструкцією № 3 1452 від 01.05.2024 про сплату 10 500 грн 00 коп. за адвокатські\~послуги. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу. Відповідач щодо розміру вказаних витрат не заперечував, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 10\~500 грн 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved