Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Акціонерне товариство «Ельворті» (далі - АТ «Ельворті», позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 229 574, 50 грн та судових витрат по сплаті судового збору. Позиція позивача В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] працював в АТ «Ельворті» з 11.11.2013 слюсарем з механоскладальних робіт та звільнений з 16.12.2021 за прогули без поважних причин. Колишніми найменуваннями товариства були ПАТ «Червона зірка» та ПАТ «Ельворті». 24.10.2016 ПАТ «Червона зірка» перейменовано на ПАТ «Ельворті» та 15.01.2019 ПАТ «Ельворті» перейменовано на АТ «Ельворті». 05.06.2015, під час роботи на підприємстві, відповідач був призваний на військову службу. 05.06.2016 у добровільному порядку був прийнятий на військову службу за контрактом. За весь час перебування відповідача на військовій службі, позивач, відповідно до вимог ст.119 КЗпП України, здійснював йому виплату середнього заробітку. З метою звіряння облікових даних щодо призовників і військовозобов`язаних, 22.10.2021 АТ «Ельворті» звернулося до [INFO] з листом №698 про надання інформації стосовно проходження військової служби або перебування на військовому обліку [PERSON] 18.11.2021 товариство отримало лист №6200 від 16.11.2021 від [INFO] , в якому повідомлялося про те, що [PERSON] був виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення, звільнений через службову невідповідність (наказ командира в/ч [NUMBER] від 10.08.2017 №167) і направлений для постановки на військовий облік за місцем реєстрації. Цим же листом товариство було повідомлено про те, що [PERSON] не став на військовий облік та ухиляється від нього. Також, листом №6438 від 06.12.2021 [INFO] повідомив АТ «Ельворті» про те, що до органів Національної поліції України в Кропивницькому районі було надане повідомлення про кримінальне правопорушення щодо військовозобов`язаного [PERSON] за ознаками ухилення від військового обліку. Листом №5/2198 від 08.12.2021 [INFO] було повідомлено про те, що [PERSON] став на військовий облік 07.12.2021. Враховуючи те, що [PERSON] ухилявся від постановки на військовий облік, територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не було повідомлено АТ «Ельворті» про його звільнення з військової служби, відповідно до вимог Положення про порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, яким передбачено, що: «територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не пізніше наступного дня після взяття на військовий облік громадян, звільнених з військової служби, письмово повідомляють державні органи, підприємства, заклади, установи і організації, в яких до призову на військову службу ці громадяни працювали, навчались або були зареєстрованими як безробітні, про підставу звільнення з військової служби, строк військової служби, що зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, а також про день взяття їх на облік, у тому числі про причини перевищення строків взяття на військовий облік». Таким чином, внаслідок ухилення [PERSON] від постановки на військовий облік, невідомими залишалися обставини його звільнення з військової служби, він продовжував отримувати виплату середнього заробітку без законних на те підстав. Так, за період з 11.08.2017 по 31.10.2021 йому були здійснені виплати у розмірі 229 574,50 грн. Тобто, приховуючи обставини свого звільнення з військової служби, [PERSON] свідомо бажав настання результату - незаконного заволодіння такими коштами. З метою досудового врегулювання спору, АТ «Ельворті» направило відповідачу лист №61/335 від 10.02.2021 про повернення грошових коштів у розмірі 229 574,50 грн у строк до 30.12.2021. Проте, грошові кошти у добровільному порядку не були повернуті, завдані матеріальні збитки товариству не відшкодовані. Враховуючи те, що відповідач внаслідок ухилення від постановки на військовий облік, протягом тривалого часу приховував, замовчував інформацію щодо свого звільнення та незаконно отримав грошові кошти, АТ «Ельворті» звернулося до Головного управління національної поліції України в Кіровоградській області Кропивницького РУП з заявою №26/347 від 31.01.2022 про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 (шахрайство) КК України та визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні. За фактом звернення товариства з вищевказаною заявою, 02.02.2022 було відкрито кримінальне провадження №12022121010000377. Проте, листом №5123/111-23 від 01.03.2023 АТ «Ельворті» було повідомлено про те, що кримінальне провадження №12022121010000377 від 02.02.2022 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України. Враховуючи те, що відповідачем було безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 229 574,50 грн та товариству нанесено матеріального збитку на цю суму, АТ «Ельворті» звертається до суду з позовною заявою про стягнення цих коштів з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглянути справу без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Позиція відповідача Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надходив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулися до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", що за правилами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки, тобто повідомленням належним чином. З урахуванням викладених вище обставин, на підставі ст.280 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що на підставі наказу ПАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона зірка» № 437к-11338 від 07.11.2013 [PERSON] прийнятий з 11.11.2013 на посаду слюсаря з механоскладальних робіт-2р. Відповідно до наказу ПАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона зірка» від 04.06.2015 № 348к [PERSON] увільнений від виконання службових обов`язків за основним місцем роботи, згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст.119 КЗпП України зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку з 05.06.2015 на час мобілізації на особливий період, але не більше одного року. Відповідно до наказу ПАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона зірка» від 08.08.2016 № 516к «Про продовження строку увільнення працівника від виконання службових обов`язків і призов на службу за контрактом» продовжено строк увільнення від виконання службових обов`язків за основним місцем роботи [PERSON] - слюсарю з механоскладальних робіт 2 розряду ПКЗМ, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку з 05.06.2016 по 19.07.2016 (підстава довідка в/ч п/п В 2336 від 03.08.2016). Увільнено від виконання службових обов`язків за основним місцем роботи [PERSON] згідно з п.3.ст.20 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» та пунктів 18, 26, 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ» призваного по мобілізації та прийнятого в добровільному порядку на військову службу за контрактом на термін дії особливого періоду або оголошення демобілізації з 20.07.2016 зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку (підстава витяг з наказу № 65-рс від 20.07.2016 в/ч п/п В 2336). З відповіді від 16.11.2021 на звернення АТ «Ельворті» від 22.10.2021 до [INFO] вбачається, що солдат [PERSON] виключений із списків особового складу військової частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення, звільнений через службову невідповідність наказом командира в/ч [NUMBER] від 10.08.2017 № 167 і направлений для постановки на військовий облік за місце реєстрації. Також повідомлено, що [PERSON] на військовий облік до [INFO] не став до теперішнього часу та ухиляється від військового обліку. З відповіді від 06.12.2021 на звернення АТ «Ельворті» до військового комісару [INFO] слідує, що станом на 01.12.2021 [PERSON] на військовому обліку у [INFO] не перебуває. Також за отриманою інформацією від [INFO] , [INFO] , командира в/ч [NUMBER] ( [NUMBER] ) з`ясувався факт порушення правил військового обліку військовозобов`язаним [PERSON] .. Крім того, до органів НПУ в Кропивницькому районі надане повідомлення про кримінальне правопорушення військовозобов`язаного за ознаками ухилення від військового обліку. З метою досудового врегулювання спору, АТ «Ельворті» направило відповідачу лист №61/335 від 10.02.2021 про повернення грошових коштів у розмірі 229 574,50 грн у строк до 30.12.2021, який залишений без реагування. З повідомлення [INFO] № 5/2198 від 08.12.2021, яке отримано товариством 15.12.2021, вбачається, що солдат запасу [PERSON] , [INFO] , який до призову на військову службу 05.06.2015 працював у ПАТ «Червона зірка» на посаді маляра, 10.08.2017 звільнений у запас на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] № 167 від 10.08.2017. 07.12.2021 став на військовий облік у [INFO] . Строк військової служби становить 2 роки 2 місяці 6 днів. (Термін постановки на військовий облік перевищено на 4 роки 3 місяці 27 днів без поважних причин). На підставі повідомлення [INFO] про звільнення у запас 10.08.2017 з військової служби за контрактом [PERSON] та враховуючи факт його не з`явлення на підприємство, наказом АТ «Ельворті» від 16.12.2021 період відсутності [PERSON] на роботі з 11.08.2017 по 30.10.2021 вважати відсутністю з невідомих причин (підстава повідомлення [INFO] від 08.12.2021 № 5/2198); дні відсутності на роботі з 01.11.2021 по цей час вважати прогулами без поважних причин; звільнити [PERSON] згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин з виплатою грошової компенсації за 66 днів невикористаної відпустки, тощо. 31.01.2022 АТ «Ельворті» звернулося до Головного управління національної поліції України в Кіровоградській області Кропивницького РУП із заявою №26/347 від 31.01.2022 про факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 (шахрайство) КК України. Листом №5123/111-23 від 01.03.2023 АТ «Ельворті» повідомлено про те, що кримінальне провадження №12022121010000377 від 02.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, 29.09.2022 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. На підтвердження виплачених АТ «Ельворті» відповідачу коштів за період з 11.08.2017 по 31.10.2021 надано довідку від 27.06.2023 № 156/347 за підписом директора та головного бухгалтера товариства, відповідно до якої сума до повернення становить 229 574,50 грн. Релевантні джерела права Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 119 Кодексу Законів про працю України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. Ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які проходять базову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту". Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено вичерпний перелік видів військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Згідно з п. 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання)контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України); у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти; у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим; у день видачі свідоцтва про смерть військовослужбовця на підставі проведеної генетичної експертизи, якщо військовослужбовця не було визнано судом безвісно відсутнім чи оголошено померлим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі N 917/1739/17. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тлумачення статті 1212 ЦК України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Отже,для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 також вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. У постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив наступне. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Системний аналіз положень частини першої,пункту 1 частини другої статті 11,частини першої статті 177,частини першої статті 202,частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідно встановити факт їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки та мотиви суду Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши за сукупністю докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Зазначені в матеріалах справи обставини нічим не спростовані, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених обставин. Таким чином доводи позивача про те, що відповідач внаслідок ухилення від постановки на військовий облік (термін постановки перевищено на 4 роки 3 місяці 27 днів без поважних причин), протягом тривалого часу приховував, замовчував інформацію, що з 11.08.2017 не проходить військової служби, а тому йому безпідставно виплачується середній заробіток, є доведеними та нічим не спростовані. Встановлено, що в результаті недобросовісності з боку відповідача, який не повідомив позивача про те, що він не проходить військову службу, і не приступив до роботи на підприємстві, крім того, після звільнення ухилився від постановки на військовий облік на 4 роки 3 місяці 27 днів без поважних причин, внаслідок чого територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не було вчасно повідомлено АТ «Ельворті» про його звільнення з військової служби, відповідно до вимог закону, продовжував безпідставно отримувати середній заробіток, тобто безпідставно збагатився в результаті невигідних наслідків для підприємства, яке за рахунок інших працівників виплачувало відповідачеві середній заробіток з 11.08.2017. За таких обставин відповідач зобов`язаний повернути безпідставно набуте майно у вигляді виплаченого заробітку позивачеві відповідно до положень ст. 1212 ЦК України. Відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Та обставина, що на рахунок відповідача перераховувалися позивачем кошти без відповідної правової підстави нічим не спростовується. Таким чином, кошти в сумі 229 574, 50 грн є безпідставно набутим майном, яке підлягає поверненню позивачеві. Судові витрати Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду із позовною заявою в сумі 3443, 70 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, так як позов задоволено в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved