Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 09.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який 23.01.2023 року остаточно уточнив та просив визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачкою. Після розлучення позивач добровільно надавав і зараз надає матеріальну допомогу відповідачці на утримання сина та бере участь у його вихованні. Окрім того, за виконавчим листом, виданим Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, він своєчасно щомісяця сплачує аліменти на користь відповідачки. В 2019 році позивач переїхав до смт Авангард Одеської області, де й мешкає на цей час. За новим місцем проживання він купив для себе та своєї сім`ї приватний будинок і працевлаштувався на роботу, де отримує заробітну плату у сумі 19 000 гривень щомісячно. Протягом 2018 - 2021 років, позивач неодноразово приїздив до м. Ізмаїлу Одеської області для зустрічей з сином з метою прийняття активної участі у його вихованні та утриманні. Однак відповідачка не надавала йому такої можливості. Увесь час коли він намагався зустрітися з сином відповідачка не пускала його до нього. Від сусідів своєї колишньої дружини він дізнався, що в останній час вона ніде не працює і майже не займається вихованням сина. За час розлучення відповідачка встигла народити дитину від іншого чоловіка, з яким на час розгляду справи розійшлась. У зв`язку з цим, позивач запропонував відповідачці передати йому сина [PERSON] для утримання та виховання, на що вона відмовилася. Звернув увагу, що має постійну роботу та час займатися з сином вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Також позивач має стабільний самостійний чималий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної й матеріальної забезпеченості. [PERSON] має можливість культурно розвивати дитину через наявність культурно-масових закладів. Позивач проживає у комфортабельному приватному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В будинку також обладнана кімната для дитини, щоб вона могла мати здоровий сон, навчатися, гратися. Крім того, позивач проживає разом із дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином, доки його немає вдома. Стосунки між сином та теперішньою дружиною позивача добрі. Відповідачка, в свою чергу, не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання сина, мешкає в будинку, який не облаштовано у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для її нормального навчання. З самого дитинства позивач постійно піклується про сина, допомагає матеріально: купує одежу, сплачує аліменти, був змушений звертатися до органу опіки та піклування і суду для визначення порядку зустрічей з сином через постійне перепони з боку відповідачки. На протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу, син постійно вказує на своє бажання жити разом з позивачем, у зв`язку з тим, що дуже прив`язаний до нього. Таким чином, проживання сина разом із позивачем відповідає його інтересам. Позивач має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Вважає, що перебування сина в сім`ї відповідачки негативно впливає на його виховання. Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, а також створити безпечні для здоров`я дитини умови проживання. ІІ. Суть зустрічної позовної заяви 2.1. 08.05.2023 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить визначити наступні способи її участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] : відвідувати один раз на місяць, а також брати дитину за її бажанням та урахуванням стану здоров`я до себе на вихідні дні, тобто суботу та неділю; брати сина на зимові та літні канікули строком від одного тижня до місяця; відвідувати та спілкуватися у свята: Новий рік, Різдво, Пасха - за домовленістю з батьком, а в день народження та шкільні свята - без будь-яких перешкод зі сторони батька; розмовляти по мобільному та відео зв`язку двічі на тиждень (понеділок, п`ятниця) у зручний час - з 16:00 до 20:00; знати про стан здоров`я дитини, а саме: обстеження, лікування, щеплення тощо; якщо виникає необхідність, приймати безпосередню участь, обговорюючи та приймаючи рішення, щодо будь-яких медичних лікувань та втручання; якщо один з батьків на тривалий час (у зв`язку з роботою чи сімейними обставинами) залишає дитину з іншими членами сім`ї (подружжя, бабусі) чи просто родичами, то другий з батьків має право знати, де та з ким знаходиться дитина та мати можливість безперешкодного спілкування з сином та дорослими людьми, що тимчасово беруть на себе відповідальність за малолітню дитинну. 2.2. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами неодноразово виникало питання з приводу проживання та виховання сина [PERSON] . Оскільки син вже підріс, між батьками була досягнута домовленість щодо його проживання з батьком. Позивачка за зустрічним позовом не заперечує проти його подальшого проживання з батьком, але вважає за потрібне та необхідне визначитися у способі участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. За весь цей час вона спілкувалась з сином по мобільному та відео зв`язку, неодноразово їздила до м.Одеси, але її спілкування з [PERSON] обмежувалось декількома годинами у присутності його батька. На прохання відпустити сина на більш тривалий час в період зимових та літніх канікул (з приїздом до м. Ізмаїл) позивач відмовляє. Дитина при цьому висловлювала бажання приїздити до неї, але [PERSON] не погоджується відпускати дитину або обіцяє та в подальшому не виконує своїх обіцянок. ІІІ. Процедура та позиції сторін 3.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 09.06.2022 року, справа №946/3870/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.17). 3.2. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 19). 3.3. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.120). 3.4. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2023 року залучено орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.119). 3.5. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2024 року справу призначено до судового розгляду (а.с. 166). 3.6. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 року витребувано докази (а.с.177). 3.7. У судове засідання сторони, а також представники третіх осіб, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримав первісний позов; думку щодо зустрічного позову не висловив. Відповідачка та її представник наполягали на задоволенні зустрічної позовної заяви, особливо відповідачка просила звернути увагу на пункти, які стосуються спілкування з сином у період літніх та зимових канікул (взимку - тиждень, влітку - місяць). Також, наполягала на відображенні пункту про те, що якщо один з батьків на тривалий час (у зв`язку з роботою чи сімейними обставинами) залишає дитину з іншими членами сім`ї (подружжя, бабуся) чи просто родичами, то другий з батьків має право знати, де та з ким знаходиться дитина та мати можливість безперешкодного спілкування з сином та дорослими людьми, що тимчасово беруть на себе відповідальність за малолітню дитину. Проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Представники третіх осіб думки щодо позовів не висловили. 3.8. Під час ролзгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 4.1. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) перебували в шлюбі, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2017 року розірвано (а.с.10-11). 4.2. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.9). 4.3. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.06.2017 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору, - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, Ізмаїльський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про визначення місця проживання дитини з матірю та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Надано дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , за зареєстрованим місцем проживання матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору, - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Малиновський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визначення місця проживання дитини з батьком, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері, стягнення аліментів на дитину (а.с.80-82). 4.4. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2017 року визначено спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] , у присутності матері кожної суботи та неділі цілодобово, а також в інший час та святкові дні за домовленістю батьків дитини, в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.83-84). 4.5. За змістом висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради за вих.№3305/01-20 від 15.11.2023 року, затверджено наступний порядок участі матері - [PERSON] , [INFO] , у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] : встановити перебування дитини з матір`ю: один раз на місяць з ночівлею у суботу за місцем проживання матері, враховуючи бажання та стан здоров`я дитини; необмежене спілкування з сином засобами телефонного та відеозв`язку двічі на тиждень - понеділок, п`ятниця, у зручний час; зимові та літні канікули за домовленістю батьків; відвідування та спілкування з дитиною у святкові дні без перешкод; усі зустрічі повинні проходити з врахуванням стану здоров`я дитини за умови забезпечення матір`ю необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини на час зустрічей; рекомендувати батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом. 4.6. За змістом висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради за вих.№2078/01-20 від 30.04.2024 року, [PERSON] разом із малолітнім сином проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 21.03.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 11.08.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту бесіди з [PERSON] , складеного Службою у справах дітей Одеської міської ради з дозволу батька та у його присутності, стало відомо, що він проживає разом зі своїм батьком і надалі бажає залишатися з ним. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації МВС України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 21.03.2024, незнятої чи непогашеної судимості не має. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою: [ADDRESS] . У 2021 році [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] (а/з про реєстрацію шлюбу від 05.03.2021 N971, зареєстрований Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). [PERSON] 17.04.2024 надала до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву, в якій надає свою згоду щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком у місті Одесі, так як дитина вже два роки проживає з ним та навчається в Авангардівській гімназії. Мати бачиться з дитиною один раз на місяць, згідно з Висновком Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку участі у вихованні дитини від 15.11.2023 № 3305/01-20. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 24.04.2024 був присутній батько дитини, який просив визначити місце проживання [PERSON] разом з ним. На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] (а.с.187-189). V. Оцінка та висновки суду 5.1. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, суд виходить з такого. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 7, 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Стаття 141 СК України визначає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною четвертою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.141 ч.2 СК України). Пунктами 4, 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Приймаючи до уваги думку дитини, яка висловила бажання проживати разом з батьком, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також зважаючи, що позивач має можливість створити всі необхідні умови для проживання дитини, забезпечити її гармонійний та всебічний розвиток в атмосфері любові, моральної й матеріальної підтримки, суд приходить до висновку про те, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 5.2. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить з такого. У відповідності до статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р. (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 27 Конвенції визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Аналогічні положення містяться у ст.ст.14, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402, який був прийнятий на розвиток міжнародного права в Україні. За змістом ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за №3477-ІV є джерелом права, також свідчить про те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.100 рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року). Виходячи з положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150, ч.1 ст.151 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, звертаючись до суду із зустрічним позовом, відповідачка посилалася на те, що позивач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, перешкоджає повноцінно приймати участь у вихованні дитини, чим порушує її права як матері. Суд зауважує, що право матері на спілкування з дитиною є її беззаперечним правом, а спілкування дитини з матір`ю відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь матері у вихованні дитини, спілкуванні з нею не лише забезпечить виконання батьківських прав відповідачки, а буде відповідати найвищим інтересам дитини. Доказів існування обставин, які б унеможливлювали право матері на спілкування із сином чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини або обумовлює їх побачення у присутності інших осіб, матеріали справи не містять. На підставі наведеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення батьків в стані дитини, виходячи з пріоритету прав дитини, яка не може бути заручником особистих відносин батьків, її віку, стану здоров`я, особистих якостей матері, батька, можливості створення належних матеріально-побутових та психологічних умов для виховання, відпочинку, лікування, оздоровлення і навчання дитини, бажання та можливості матері піклуватися про її здоров`я та всебічний розвиток, а також той факт, що і мати, і батько проявляють турботу та увагу щодо малолітньої дитини, її долі, суд приходить до висновку про те, що зустрічні позовні підлягають частковому задоволенню. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до матері та належне виконання останньою своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень відповідачки з дитиною.

Outcome: partial