Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» про стягнення невиплаченої заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з 14 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року працювала у ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» на посаді продавця продовольчих товарів. При звільненні Відповідачем не було проведено із Позивачкою остаточного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі з 22 лютого 2022 року по 27 лютого 2023 року у розмірі 76800,00 грн., яку позивачка просить стягнути Відповідача на свою користь. 21 вересня 2023 року представник Відповідача подав відзив, в якому позовні вимоги вважає не обґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачка в судове засідання не з`явилася, Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 14.05.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МАРКЕТ» було прийнято [PERSON] на роботу продавцем продовольчих товарів в магазин № [NUMBER] , відповідно до наказу № 0015-49-ПН/ПР/К від 13.05.2021 року, що підтверджується записом № 05 в трудовій книжці серії [NUMBER] . 28.02.2023 року Позивачку було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що був виданий наказ № 0005-49-ПН/ЗВ-К від 27.02.2023 року, що підтверджується записом № 06 в трудовій книжці серії [NUMBER] . З копії Наказу Генерального директора ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» №0015-ЦО-К\\І-К від 25.03.2022 року та додатку до нього вбачається, що з 25.03.2022 року трудові відносини з працівниками було припинено у зв`язку із військовою агресією, до усунення причин їх зупинення на час дії військового стану. Факт того, що Позивачка не працювала з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року підтверджується копіями табелями обліку робочого часу. Як вбачається із копії довідки про взяття на облік тимчасово переміщеної особи від 06.04.2022 року, Позивачка знаходилася у селі Слобідка-Рихтівська, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. З копії розрахункового листа за лютий 2023 року вбачається, що Позивачці виплачено 956,50 грн. заробітної плати за лютий 2023 року, що також підтверджується копією Платіжної інструкції №79248 від 28 лютого 2023 року. З копії Довідки №20336-33.7/2024 від 25.04.2024 року вбачається, що ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» здійснювалась виплата заробітної плати [PERSON] : 03.02.2022 р. сума 1653,09 грн.; 04.02.2022 р. сума 1800,64 грн.; 21.02.2022 р. сума 1259,00 грн.; 03.03.2022 р. сума 14,91 грн.. Частинами 4, 7 ст. 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Стаття 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частинами 1,2 ст. 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У матеріалах справи відсутні докази того, що у період, за який позивач просить стягнути заробітну плату, вона виконувала свої трудові обов`язки. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що наказ Генерального директора ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» №0015-ЦО-К\\І-К від 25.03.2022 року та додаток до нього яким з 25.03.2022 року трудові відносини з позивачкою було припинено у зв`язку із військовою агресією, до усунення причин їх зупинення на час дії військового стану не скасовувався не відмінявся, що свідчить про відсутність прогулу позивача з вини відповідача. Крім того суд враховує, що при звільненні позивачки з роботи за згодою сторін з нею був проведений повністю розрахунок і вона ніяких претензій з приводу того , що їй не в повній мірі їй була виплачена заробітна плата не висувала. Факт проведення з позивачкою повного розрахунку при звільненні підтверджується копією довідки АТ «СЕНС БАНК» від 25 квітня 2024 року за № 20336-33.7/2024. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, відмову в задоволенні позову , суд вважає, що судові витрати в виді судового збору в сумі 1073 гривні 60 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed