Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з останньої на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 239540229 в розмірі 86 541,84 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 64 542,44 грн - сума заборгованості по відсоткам, також стягнути понесені судові витрати. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 16.04.2021, між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №239540229. 28.11.2018 товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №143 від 20.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та TOВ «Таліон плюс» до TOВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №239540229. 20.10.2022 між TOВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого TOВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні TOВ «Таліон плюс» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, a Фактор зобов' язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, Сторони погодили, що право вимоги відповідно переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідно до Реєстру прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 86\~541,84 грн з яких 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу та 64\~542,44 грн сума заборгованості по відсоткам. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. В разі несплати відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитного, вони були б перераховані рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 239540229 в розмірі 86 541,84 грн. з яких: 21\~999,40 грн - сума заборгованості по основному боргу; 64\~542,44 грн сума заборгованості по відсоткам. Представника [PERSON] адвокат Жупинський М.А. не погоджуючись з позовними вимогами позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 23.04.2024 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення в якій викладено свої заперечння щодо позовних вимог. В обгрунтування заяви зазначає, що 16.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №239540229. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору то його змісту. Кредит надається строком на 30 днів під процентну ставку 117,43% річних, однак жодних належних доказів про перерахування товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка допомога» грошових коштів на рахунок відповідача та їх суму позовна заява не містить, оскільки належним доказом може бути виписка по картковому рахунку. З кредитного договору вбачається, що строк надання кредиту становить 30 днів з відсотковою ставкою 117,43% річних, а тому нарахування відповідачу відсотків після спливу 30-ти денного є незаконним, оскільки після закінчення строку дії кредитного договору можливе нарахування тільки 3% річних на суму боргу. 28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівeo швидка допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 за яким товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка допомога» було передано товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги, то на дата укладення даного договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» передало неіснуюче право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021. Оскільки станом на 16.04.2021 боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №239540229 ще не існували, то вони не могли бути передані новому кредиторові. Включення [PERSON] до реєстру прав вимог до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та в подальшому до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 є безпідставним. В матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди від 31 грудня 2020 року до цього договору, а значить взагалі відсутні докази укладення даного договору факторингу та додаткової угоди до нього між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», на які посилається позивач в своїй позовній заяві, як на доказ набуття ним права вимоги до відповідача за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021, позивачем не надано. Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за Договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 до боржника [PERSON] за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», не можна вважати ТОВ «ФК «ЄАПБ» належним позивачем у справі. З врахуванням наведених обставин просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021 в повному обсязі. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 24.04.2024 року прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення /а.с.116-117/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.05.2024 [PERSON] поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 у цивільній справі №443/1964/23 в справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.05.2024 /а.с.139-142. Розгляд справи по суті відбувся 24.05.2024 без участі сторін. Представника товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Волянської К.Я. будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, у заяві просить справу розглядати за її відсутності. Відповідачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендаваним повідомленням засобу зв`язку «Укрпошта»,згідно якого [PERSON] 16.05.2024 отримала «особисто» судову повістку, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~ Положеннями ст. 288 ЦПК України, визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5\~статті 268 ЦПК України\~зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, а також ту обставину, що головуючий суддя Равлінко Р.Г. з 29.05.2024 по 31.05.2024 перебувавн у відрядженні, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.05.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 03.06.2024. Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 239540229. Згідно з умовами договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 22 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично Продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору По відношенню до дати надання Кредиту. Договором передбачений обов`язок позичальника здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця (п. 2.2.2.1 Договору) /а.с.6-8/. На підтвердження позовних вимог позивачем надано Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору кредитної лінії №239540229 від 16.04.2021 в якому міститься інформація та контакті лані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору кредитної лінії №239540229 від 16.04.2021 вказана інформація щодо процентних ставок за договором кредиту: реальна річна процентна ставка 117,43% річних. Розділом 5 Паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору кредитної лінії №239540229 від 16.04.2021 встановлений порядок повернення кредиту: основна сума кредиту повертається в кінці строку дії договору чи його дострокового припинення; проценти за користування кредитом виплачуються в кінці строку надання кредиту (дисконтного періоду), а у разі користування кредитом понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом. Розділом 6 цього ж паспорту визначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 839,50 % річних /а.с.5 на звороті/. Відповідно до платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 16.04.2021 перерахувало кошти у сумі 22\~000,00 грн [PERSON] ; банк платника АТ КБ «Приватбанк»; рахунок № [NUMBER] /а.с.63/. Згідно виписки по рахунку [PERSON] наданої АТ КБ «Приватбанк» 16.04.2021 надійшли кошти у сумі 22\~000,00 грн, коментар Виплата займу Манівео /а.с.78/. За додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», останнє зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати за грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. У п.п. 4 п. 8.1 р. 8 цієї додаткової угоди зазначено, що вона є невід`ємною частиною Договору. Крім того, умовами п. 4.1 додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги Боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги /а.с. 9-11/. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 143 від 20.07.2021 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у [PERSON] за кредитним договором №239540229 наявна заборгованість у розмірі 59\~218,38 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 37\~218,98 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с.62/. Згідно розрахунку заборгованості наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у [PERSON] за кредитним договором №239540229 станом на 20.07.2021 наявна заборгованість у розмірі 58\~712,39 з яких: 22\~000,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 40\~149,38 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с.59-60/. Відповідно до розрахунку заборгованості наданим ТОВ «Таліон плюс» у [PERSON] за кредитним договором №239540229 станом на 06.03.2023 наявна заборгованість у розмірі 86 541,84 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 64 542,44 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с.61/. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» (далі- клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - фактор) укладено договір факторингу №20102022, згідно з яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до р. 12 договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, додатки складають невід`ємну частину договору /а.с. 12-13/. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №239540229 у розмірі 86 541,84 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 64 542,44 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с. 14/. Згідно з розрахунком заборгованості наданого ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у [PERSON] за кредитним договором №239540229 станом на 31.08.2023 наявна заборгованість у розмірі у розмірі 86 541,84 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 64 542,44 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с.15/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Судом встановлено, що кредитний договір № 239540229 від 16.04.2021 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК Українирегулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1\~ст.203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, кредитний договір № 239540229 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] \~укладено 16.04.2021. В свою чергу, додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» укладено 31.12.2020 /а.с.9-11/. Згідно п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно п.п. 1.3. даної додаткової угоди до договору факторингу під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, даною додатковою угодою до договору факторингу встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. З витягу до реєстру прав вимоги № 143 від 20.07.2021 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що до на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 перейшло право вимоги до боржника [PERSON] \~за кредитним договором №239540229 від 16.04.2021 на суму і 59\~218,38 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 37\~218,98 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с.62/. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, згідно з яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до р. 12 договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, додатки складають невід`ємну частину договору /а.с. 12-13/. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №239540229 у розмірі 86 541,84 грн, з яких: 21 999,40 грн сума заборгованості по основному боргу; 64 542,44 грн - сума заборгованості по відсоткам /а.с. 14/. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріалами справи встановлено, що кредитний договір № 239540229 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено 16.04.2021, натомість додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 31.12.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу, ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником [PERSON] . Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 20.10.2022 позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що кредитним договором № 239540229 укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16.04.2021 не порушуються права і законні інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд прийшов до висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором. А відтак ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, тому не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 16.04 2021 між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Разом з тим, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17). На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 31.12.2018 боргові зобов`язання за кредитним договором від 16.04.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 31.12.2018. Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17 зазначив, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо\~\~ [PERSON] на момент укладення додаткової угоди до договору факторингу від 31.12.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 16.04.2021 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачкою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed