Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У листопаді 2023 року ТОВ «Бізнес Позика»\~звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості в розмірі 24081,45 грн. та 2147 грн. 20 коп. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 21 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, укладено договір про надання кредиту №468414-КС-001, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на умовах визначених договором\~кредиту та правилами надання грошових коштів. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному с. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, надано кредит у в розмірі 10 000,00 грн. на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому електронному кабінеті. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, лише частково сплатив кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 24081,45 гривень, яка складається із наступного: 9615,60 гривень\~сума по тілу кредиту; 14465,85 гривень\~сума прострочених платежів по процентах. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором №468414-КС-001 від 21.06.2023 року в розмірі 24081,45 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 гривень. В судове засідання представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи без участі представника банку в порядку спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, за змістом якого, не оспорював факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів, був не згодний з розрахунком заборгованості у частині розміру процентної ставки по кредиту, вважав, що кредитор самостійно змінив її розмір не повідомивши позичальника, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, за змістом яких, останній вважає правомірним нарахування процентів, визначених у позові, оскільки їх розмір фіксований умовами кредитного договору та є незмінним протягом усього строку договору. Відповідачем також були надані письмові пояснення у справі, у яких він наполягав на здійсненому позивачем розрахунку, виходячи з розміру збільшеної процентної ставки, ніж зазначеної у позові та відмові у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст відзиву та пояснень сторін, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 21 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, укладено договір про надання кредиту №468414-КС-001, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на умовах визначених договором\~кредиту та правилами надання грошових коштів. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному с. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, надано кредит у в розмірі 10000,00 грн. на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому електронному кабінеті. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідачем [PERSON] не було надано доказів виконання ним зобов`язань за договором , а також доказів на спростування наведених ТОВ «Бізнес позика» розрахунків, у зв`язку із чим, суд доходить висновку, що відповідач\~ [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка становить 24081,45 гривень, яка складається із наступного: 9615,60 гривень\~сума по тілу кредиту; 14465,85 гривень\~сума прострочених платежів по процентах. Оскільки умови кредитного договору №468414-КС-001 від 21.06.2023 року відповідачем [PERSON] не виконано, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 24081,45 гривень. Крім того,

Outcome: approved