Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.09.2006 між ним та ліквідатором СТОВ «Ранок» Іваховим Р.В. був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна гуртожитку у [ADDRESS] , договірна ціна склала 2000 гривень. 13.09.2006 року за актом прийому-передачі об`єктів нерухомого майна арбітражний керуючий Івахов Р.В. передав позивачу вказаний. При укладанні договору між сторонами була домовленість щодо усіх істотних умов договору, але нотаріальне посвідчення даного договору на той час не проводилось. У 2011 році позивач замовив та виготовив технічну документацію на вказаний об`єкт нерухомості, за адресою [ADDRESS] на своє ім`я. 08.04.2024 року за №71966365 державний реєстратор прав на нерухоме майно виніс рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій на підставі відсутності документів про встановлення набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з наведеним, на підставі ч.2 ст.220 ЦК України позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна без номера від 13.09.2006, та визнати за ним право власності на гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.03.2024 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 10.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити на викладених у позові підставах. Від Старосинявської селищної ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, заперечення проти задоволення позовних вимог не заявлялись. Вислухавши позивача та показання свідків, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків. Рішенням Заліссянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області №18 від 30.08.2005, приміщення гуртожитку по [ADDRESS] визнано власністю СТОВ «Ранок». Згідно письмового\~договору від\~13.09.2006\~без номера, укладеного у простій письмовій формі між [PERSON] та ліквідатором СТОВ «Ранок» [PERSON] , було здійснено купівлю-продаж будівлі гуртожитку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно акту здавання-прийняття нерухомого майна за договором б.н. від 13.09.2006, складеного 13.09.2006, [PERSON] прийняв від ліквідатора арбітражного керуючого Івахова Р.В. будівлю гуртожитку, який знаходиться у с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області. Згідно технічного паспорта від 23.02.2024 на об`єкт нерухомості, за адресою: [ADDRESS] , загальна площа приміщень нежитлової будівлі становить 176,5 кв.м., площа забудови 236,7 кв.м. Рішенням від 08.03.2024 №71966365 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив в проведенні реєстраційних дій, окільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Допитані в судовому засіднні свідки пояснили що їм відомо про те, що [PERSON] під час ліквідації СТОВ «Ранок» придбав у ліквідатора будівлю гуртожитку, що розташована у селі Залісся Старосинявського (тепер Хмельницького) району Хмельницької області. Договір купівлі- продажу нотаріально не посвідчувався. Будівля гуртожитку придбана у ліквідатора СТОВ «Ранок» Івахова Р.В., який вже помер. Згідно листа від 04.09.2006 [PERSON] повідомив [PERSON] на його письмове звернення щодо укладання договору купівлі-продажу гуртожитку, договір купівлі-продажу гуртожитку нотаріального посвідчення не потребує, оскільки перебуває у ветхому стані. Нотаріальна форма договору не передбачена в процесі ліквідаційної процедури підприємства. Відповідно до ст.657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст.220 ЦК України, в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Норма ч.2 ст.220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів, згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов`язків для сторін. У зв`язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст.220 ЦК України. Частина 2 ст.220 ЦК України надає право суду визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9. Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 року №6-162цс12. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З огляду на вищевикладене, договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку за адресою [ADDRESS] не є укладеним, тому відсутні й правові підстави для визнання права власності за позивачем на це нерухоме майно. Таким чином, у задоволені позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed