Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

30.04.2024 представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 258, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального\~округу Виноградовою\~В.Ю. 22.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 770524,99 грн (основного боргу та процентів), а також витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 7705,25 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. вчинено виконавчий напис № 258 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованості за договором «Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007, що укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого нібито є ТОВ «ФК «Факторінгс», в загальному розмірі 770524,99 грн., в тому числі 562427 грн основного боргу, 208097,99 грн процентів, а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса 7705,25 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 66513131 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області. Представник позивача вказала, що виконавчий напис вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі договору, що нотаріально не посвідчувався, що є порушенням законодавства та не узгоджується з положеннями Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться нотаріусами у безспірному порядку. Крім цього, представник вказала, що заборгованість за вказаним договором, за позовом ПАТ КБ «Надра» була стягнена з [PERSON] та [PERSON] солідарно, на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 у справі № 420/2619/12 провадження 2/177/14/13, що набрало законної сили 04.04.2013. На підставі вказаного рішення суду стягнуто заборгованість, що складалася не лише з тіла кредиту 168880,18 грн, а й заборгованості по відсоткам, штрафам та пені. 16.04.2013 [PERSON] передав ПАТ КБ «Надра» автомобіль, що був придбаний за вищевказаним договором «Автопакет», техпаспорт та комплект ключів на автомобіль, тобто в такий спосіб було вирішено зі стягувачем - ПАТ КБ «ПриватБанк» питання погашення залишку заборгованості по кредитному договору, що утворилася станом на 2013 рік. В подальшому стягувач - ПАТ КБ «Надра» не мав претензій до [PERSON] , а 04.06.2015 НБУ прийняв постанову № 356 «Про ліквідацію та відкликання ліцензії ПАТ КБ «Надра». З 2015 року банк перебуває у процесі припинення, повноваження від його імені, в процесі припинення, здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. У зв`язку з чим представник позивача оспорювала право вимоги ТОВ «ФК «Факторінгс» до [PERSON] на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.05.2020, оскільки на момент його укладення повноваження від імені ПАТ КБ «Надра» здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи те, що суми заборгованості визначені у оскаржуваному виконавчому написі не є безспірними, існування виконавчого напису та його виконання порушують права позивача, представник позивача просила суд захисти порушене право [PERSON] шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 258 від 22.03.2021. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду подано заяву представника позивача, яка просила проводити розгляд справи за їх відсутності, на задоволені позову наполягала, вказала про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач ТОВ «ФК «Факторінгс» та треті особи по справі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, але участь представників у розгляді справи не забезпечили (а.с. 37-45). Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 37, 44), участь представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позов не подав, заперечень щодо позову не висловив, клопотань з процесуальних питань не заявляв, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача, суд постановив відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 22.03.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 258 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс», як правонаступника усіх прав та обов`язків ВАТ КБ «Надра» на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.05.2020, заборгованості за договором «Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007, що був укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», в загальному розмірі 770524,99 грн., в тому числі 562427 грн основного боргу, 208097,99 грн процентів, а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса 7705,25 грн (а.с. 7 зворот). Зі змісту договору «Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007 слідує, що він був укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , поручителем виступала [PERSON] , договір нотаріально не посвідчувався (а.с. 9, повний текст договору в системі «Електронний суд»). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. від 16.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66513131 з виконання виконавчого напису № 258 від 22.03.2021, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованості в розмірі 770524,99 грн. та розміру плати за вчинення виконавчого напису 7705,25 грн. (а.с. 11-12). В рамках даного виконавчого провадження прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи боржника від 11.04.2024 (а.с. 13), що безумовно порушує його права. Однак, як слідує з рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 у справі № 420/2619/12 провадження 2/177/14/13, первісний стягувач ПАТ КБ «Надра» скористалося своїм правом на захист порушеного права та стягнуло солідарно з [PERSON] , як позичальника, та [PERSON] , як поручителя, заборгованість за договором Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007 в загальному розмірі 256700,07 грн., з яких 168880,18 грн заборгованості за тілом, а решта суми заборгованість за відсотками, штрафом та пенею. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.04.2013. Відповідно, скориставшись правом на задоволення своїх вимог до [PERSON] шляхом звернення до суду про стягнення тіла, відсотків та штрафних санкцій, первісний стягувач припинив дію договору, відповідно в подальшому його право на нарахування відсотків та штрафних санкцій визначених договором «Автопакет» припинилося. В подальшому, у разі несплати позичальником та поручителем заборгованості, банку мав право проводити нарахування лише по ст. 625 ЦК України. Більш того, як слідує з акту приймання-передачі від 16.04.2013, складеного між [PERSON] та головним юрисконсультом ПАТ КБ «Надра» [PERSON] , [PERSON] передав ПАТ КБ «Надра» автомобіль «Міцубісі Оутлендер» сріблястого кольору, що був предметом застави за договором (а.с. 10). Однак, як слідує зі змісту виконавчого напису, за період з 15.04.2018 по 15.03.2021 з [PERSON] стягувалася заборгованість за тілом кредиту 562427 грн та відсотки 208097,99 грн (а.с. 7 зворот). Доказів правомірності нарахування вказаних сум, відповідач суду не надав, доводи позивача про спірний характер заборгованості не спростував. Вищевказане, враховуючи доводи позивача про відсутність у нього заборгованості перед первісним стягувачем ПАТ КБ «Надра», свідчить про те, що заявлені відповідачем та зафіксовані у виконавчому написі вимоги, не були і не є безспірними. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Так, за загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, постановах ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 22.03.2021року слідує, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Як встановлено судом у даній справі, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року\~у редакції, станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису приватним нотаріусом 15.07.2021, стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Аналогічних висновків дійшов ВС у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Доказів того, що договір «Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007 посвідчувався нотаріально, відповідач суду не надав, а позивачем надано докази, що договір не був нотаріально посвідченим. Крім цього, заслуговують на увагу й доводи позивача щодо відсутності права ТОВ «ФК «Факторінгс», як правонаступника ПАТ «КБ «Надра», адже ще 04.06.2015 Правління НБУ прийняло постанову № 356 про ліквідацію та відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ НАДРА. Відповідач не заперечив та не надав суду доказів на спростування позиції позивача щодо відсутності у ТОВ «ФК «Факторінгс» права вимоги до [PERSON] за вищевказаний договором «Автопакет» № 8/2007/840-688274-МБ22-27-АП від 22.10.2007, зокрема суду не надано договору про відступлення прав від 08.05.2020, про який йде мова в оскаржуваному виконавчому написі. Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги ТОВ «ФК «Факторінгс» до [PERSON] за якими видано виконавчий напис нотаріусом, на момент звернення стягувача з заявою до нотаріуса, не були безспірними, при видачі виконавчого напису нотаріусом вказана обставина не була перевірена, порушено процедуру видачі виконавчого напису, а тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позов задоволено, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ФК «Факторінгс» на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та підтверджені витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 4) та при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. (а.с. 5 справи 2-з/177/14/24), а всього 1816,80 грн. Позивачем перед\~судом доведено\~факт понесення\~судових витрат\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 4000\~грн.\~(а.с.\~10\~зворот,\~договір про\~правову допомогу\~і додаток\~до нього\~в електронному\~суді),\~в розумінні\~ст.\~137\~ЦПК України.\~Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, може бути зменшено судом за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат. Оскільки позивачем доведено перед судом факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., вказаний розмір судовий витрат обґрунтований, при цьому відповідач розмір вказаних витрат не заперечив, клопотання про їх зменшення не надав, тому суд,

Outcome: approved