Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить: - встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , виначивши, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за нею право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя Калуського району Івано-Франківської області розміром 1.14 в умовних кадастрових гектарах без визначенням меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що її мама [PERSON] , як колишній працівник колгоспу, під час розпаювання колгоспних земель отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя, Калуського району, Івано-Франківської області, розміром 1,14 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [INFO] [PERSON] (мама) померла, і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема і право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна», розміром 1,14 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Спадщину вона прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом із нею та була зареєстрована за тією ж адресою, тому відповідно до ст.538 ЦК України (в редакції 1963 року) і стала власником майна, що належало [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не встановлено факт того, що позивач є дочкою спадкодавця, так як у її свідоцтві про народження ім`я спадкодавця вказано [PERSON] , замість [PERSON] . Тому, для оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог, Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року витребувано у державного нотаріуса Ігнатової Т.О. докази по справі. Підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник позивача [PERSON] , надавши пояснення в судовому засіданні, просила завершувати розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав клопотання, в якому зазначив, що Болехівська міська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача (а.с. 35). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши всі обставини справи, вислухавши виступ представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Так, 24 лютого 2001 року [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя, Калуського району, Івано-Франківської області, розміром 1,14 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку пай (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла (а.с.7) і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що 17 лютого 2024 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.9). Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в свідоцтві про народження позивача вказано матір"ю [PERSON] , а спірне майно належить [PERSON] , тобто не доведено факту родинних зв"язків позивача із спадкодавцем. Дійсно, згідно свідоцтва про народження позивача, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Однак довідкою Міжрічанської сільської ради підтверджується те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] і була зареєстрована з нею та проживала за однією адресою до дня смерті матері (а.с.10). Також факт того, що позивач була дочкою [PERSON] підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні. Так свідок [PERSON] пояснила, що вона є дочкою позивача, а [PERSON] була її бабою. Останню за життя вони називали [PERSON] , хоча в офіційних документах вона була записана як [PERSON]. [PERSON] , яка є старостою Міжрічанського старостинського округу Болехівської міської ради пояснила, що сертифікат на право на земельну ділянку було видано [PERSON] , яка була матір"ю позивача [PERSON] . Остання була зареєстрована та проживала разом з нині покійною [PERSON] . Помилка в написанні імені матері позивача виникла в зв"язку з тим, що раніше свідоцтва про народження видавалися зі слів заявника. Виправити помилку на даний час немає можливості Отже, вказані докази свідчать про те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] позивач прийняла спадщину на спадкове майно, оскільки на день смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом із нею, тому фактично вступила у володіння майном і відповідно до ст. 538 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину (а.с.10). Оскільки цивільні відносини, пов`язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року. Статтями 524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця). Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 02 вересня 1993р. «Про нотаріат»). Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом. Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] прийняли спадщину, оскільки після її смерті, одразу вчинили дії, які свідчать про це: зокрема, займалася її похованням, продовжували проживати у будинку, користуватися її особистими речами та всим майном. Бажаючи прийняти спадщину після смерті матері, звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з тим, що не встановлено факт родинних відносин з матір"ю. Внести виправлення в сертифікати на право на на земельну ділянку, власником яких була мати позивача, на даний час неможливо, в зв"язку з тим, що чинним законодавством не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до документів після смерті особи. З матеріалів справи встановлено, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії PH №290594, виданого Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради 24 лютого 2001 року мати позивача зазначена [PERSON] , а у свідоцтві про її народження вказана [PERSON] (а.с.6). Факт розбіжностей у документах суд пов`язує з неуважністю осіб, які видавали документи. Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та позивачем і визнання права власності на спадкове майно необхідне останній для підтвердження свого права на спадщину та належного її оформлення. Однак позивач позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд приходить до висновку, що надані позивачем докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між позивачем та її матір`ю. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, беручи до уваги, що позивач фактично прийняла спадщину, вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними. За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved