Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В обгрунтування позову зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач добровільно брати участь в утриманні та вихованні спільних дітей відмовляється. Діти не отримують від від батька належного утримання, тому досягнути будь - якої згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання двох дітей не можливо. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвинку, а такий рівень вона одна забезпечити не має можливості, оскільки не працює та наданий час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків не має, працює та має достатній заробіток, однак матеріальної допомоги на утримання спільних дітей добровільно не надає. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про підтримання позовних вимог та наполягала на їх задоволенні, розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що 01.06.2018 р. Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зареєстровано щлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 471.(а.с.14) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.08.2018 р. Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (9) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14.02.2022 р. виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, те що діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд вважає, стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.01.2024 року. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Положеннями ч. 1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 та частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач здоровий та працездатний, а також згодний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною, [PERSON] , трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, нею було заявлено дві вимоги немайнового характеру, які задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 (1211,20 х 2) грн.

Outcome: approved