Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь борг за оплату житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 12 227,78 грн, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач до липня 2018 року була власником квартири [ADDRESS] , відтак була споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надаються позивачем мешканцям зазначеної квартири. Однак, відповідач за спожиті послуги не сплачувала. У зв`язку з чим у неї перед позивачем за період з 06.02.2013 по 31.07.2018 утворилася вищевказана заборгованість. 03 квітня 2024 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності в період з 06.02.2013 по 31.07.2018 належала квартира [ADDRESS] . На утриманні у позивача знаходився вищевказаний будинок [ADDRESS] в період до 31.07.2018, для мешканців якого ним надавалися житлово-комунальні послуги. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем. Будучи належним чином повідомленою про дату засідання, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходиться її квартира. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] за період з 06.02.2013 по 31.07.2018 у неї перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 12 227,78 грн. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартири, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved