Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Короткий виклад доводів пред`явленого позову. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Т. Д. про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 24.09.2018 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., який зареєстрований за реєстровим номером 2384. На момент укладення договору житловий будинок належав їй на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі №323/672/18, за яким право власності на зазначений будинок було визнано в порядку спадкування після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя матері місцем проживання позивачки був житловий будинок за адресою [ADDRESS] , де вона проживала разом зі своїм чоловіком, який внаслідок тяжкої хвороби, три місяці був прикутий до ліжка та потребував постійного лікування, а відповідно сімя потребувала великих матеріальних витрат. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Вказані обставини вплинули на погіршення її морального стану і стану здоров`я. Крім того, 29.05.2018 [PERSON] їй були спричинені легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого вона була вимушена понести значні матеріальні витрати на лікування. Позивач вказала, що під час медичного обстеження, яке було проведено 25.06.2018, в неї було виявлено цереброваскулярне захворювання II ступеня змішаного генеза, вестибуло - атактичний синдром, гіпертонічна хвороба III ст., ОВДР, церебральний атеросклероз, ДДПП, вертеброгенна цервікалгія. Внаслідок цього, у неї стали проявлятися головні болі, відчуття важкості в голові, загальна слабкість, підвищена втомлюваність, порушення зору, пам`яті й уваги, запаморочення, нестійкість при ходьбі, порушення сну. Наявність даних хвороб значно вплинула на її працездатність. Окрім іншого [PERSON] вказала, що у зв`язку з вищезазначеними обставинами та витратами на поховання чоловіка, у неї виникли значні борги, які вона не мала можливості віддати з наявних доходів, оскільки опинилась в тяжких обставинах. З метою хоча б часткового вирішення матеріальних проблем вона була вимушена переїхати на постійне проживання до спадкового будинку [ADDRESS] , а належний їй будинок по [ADDRESS] надати в користування з умовою майбутнього продажу [PERSON] . Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] став її єдиним місцем проживання. У зв`язку з поганим станом здоров`я та матеріальними труднощами вона потребувала та на теперішній час потребує постійного стороннього догляду й допомоги по веденню домашнього господарства. Її донька [PERSON] та онука [PERSON] запропонували забезпечувати її необхідним доглядом та допомогою, в тому числі матеріальною, та між ними була досягнута домовленість про укладення заповіту на користь онуки [PERSON] , оскільки в разі спадкування за законом спадкоємцями могли бути інші особи. Саме з метою оформлення заповіту вона погодилась їхати до нотаріуса. 24.09.2018 у нотаріуса в м. Запоріжжі їй повідомили, що буде укладено не заповіт, а договір дарування, але за цим договором вона має право проживати в будинку до часу своєї смерті, а онука буде надавати матеріальну допомогу та здійснювати догляд. Коли вони приїхали до нотаріуса, вона виявила, що забула вдома окуляри і повідомила, що не зможе прочитати документи, але онука запевнила, що нотаріус покаже, де ставити підписи, а укладання договору дарування є більш надійним засобом запобігання в майбутньому спорам між спадкоємцями. Крім того, саме на [PERSON] будуть покладені обов`язки утримання будинку, сплати за комунальні послуги. При посвідченні договору нотаріус не роз`яснила їй всі правові наслідки укладання угоди, а лише вказала, де ставити підписи і пояснила, що про виселення її з будинку в договорі мови не йдеться. Про те, чи не пов`язано укладення договору з якимось тяжкими для неї обставинами, нотаріус її не питала. За обставин, що склалися, вона не мала можливості відмовитись від підписання договору, тому що внаслідок її відмови вона не тільки б залишилась без будь-якої допомоги з боку дочки та онуки, без якої її існування було фактично неможливе, а і не змогла б розрахуватись з наявними боргами. Таким чином, вона погодилась підписати договір дарування під впливом тяжких для неї обставин. [PERSON] в позовній заяві посилалась на те, що договір дарування є безоплатним, тобто за цим договором нею не отримано ніяких матеріальних або нематеріальних благ, що безперечно свідчить про крайню невигідність його умов для неї. Вона, фактично, без будь-якої компенсації позбавлена права власності на житловий будинок, який є місцем її проживання і має значну ринкову вартість, за рахунок якої вона, будучи власником, могла б забезпечити собі сторонній догляд та допомогу до самої смерті. Саме на це вона і розраховувала, обговорюючи з відповідачем умови передачі їй права власності на будинок до підписання договору. Деякий час відповідач надавала їй матеріальну допомогу, а в подальшому надавати її відмовилася. 22.11.2019 донька та онука побили та вигнали її з будинку, зазначаючи, що онука є єдиним власником будинку та на сьогоднішній день вона не має ніякого права на нього. 25.11.2019 відповідач розмістила оголошення про продаж будинку в Інтернеті. На сьогодні стан її здоров`я значно погіршився, вона потребує постійного догляду та лікування, проте відповідач не спілкується з нею, має намір продати будинок та виселити її з помешкання, яке є її єдиним житлом. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений 24 вересня 2018 року, між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., який зареєстрований за реєстровим номером 2384. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.04.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.06.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.10.2021 витребувано докази у справі, а саме з архіву Оріхівського районного суду Запорізької області цивільну справу № 323/682/20, інформацію з Пологівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України щодо виплати [PERSON] допомоги на поховання чоловіка. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2023 матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 29.11.2023 витребувано докази по справі, а саме інформацію з Пологівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України щодо виплати [PERSON] допомоги на поховання чоловіка. 29.11.2023 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу з занесення до протоколу судового засідання. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Лєскіним М.С. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи там, що позивачем та його представником не надано до суду доказів того, що під час посвідчення оспорюваного договору дарування нотаріусом не дотримано вимог законодавства, або з боку нотаріуса мало місце недобросовісне ставлення до виконання своїх обов`язків, і що такі дії нотаріуса оспорювались позивачем. При укладенні договору дарування житлового будинку нотаріусом належним чином виконано всі передбачені діючим законодавством дії, правоздатність та дієздатність сторін договору перевірено, перед підписанням договір дійсно прочитаний сторонами та укладений за їх обопільної згоди на його укладення. На думку відповідача, докази надані позивачем на підтвердження тяжких обставин, а саме медичні довідки, виписки та докази витрат на лікування, не підтверджують ці обставини, Захворювання позивача не несе загрози життю і не потребує значних коштів на його лікування. Позивач отримує щомісячну пенсію, має у власності земельну ділянку, яку здає в оренду, утримує підсобне господарство. Маючи у власності житловий будинок в [ADDRESS] , позивач передав його у безоплатне користування [PERSON] , що очевидно не свідчить про крайню форму фінансової безпорадності позивача. З приводу розписок про отримання грошових коштів та розміру витрачених коштів на поховання чоловіка, зазначає, що позивач не обмежений в укладанні цивільно-правових угод, в тому числі договорів позички та договорів купівлі-продажу, зокрема використовуючи принцип диспозитивності, на власний розсуд визначати ціну договору. Державою гарантовано надання допомоги на поховання, що покриває витрати на ритуальні послуги у мінімально необхідному обсязі, розмір витрачених коштів, що перевищує казану суму є власним вибором позивача. Окрім іншого вказав, що матеріали справи не містять належних та переконливих доказів на підтвердження існування тяжких обставин, загрози втрати житла, для усунення яких позивачу необхідно було укласти договір дарування, а вказані позивачем обставини під впливом яких, як зазначає позивач, укладено оспорювану ним угоду, хоча і свідчили про неприємні обставини у житті позивача, проте не мали крайньої форми, а отже, не створювали умов для негайного дарунку будинку та отримання за таким правочином можливості вирішення тієї проблеми (усунення тяжкої обставини), яка змусила це зробити. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що укладаючи договір дарування будинку, вона була в скрутному матеріальному стані, морально виснажена, у зв`язку зі смертю чоловіка та її побиттям [PERSON] . Вона пам`ятає, що підписала у нотаріуса якийсь документ, але який саме вона не знає. Стверджує, що не мала наміру дарувати будинок онуці будинок, а договір укладала з зв`язку з скрутним матеріальним становищем і за умови, що їй буде забезпечено належний догляд. Також позивач вказала, що на момент укладення договору дарування будинку в [ADDRESS] , вона вже проживала в цьому будинку. Щодо отримання державної допомоги на поховання, стверджує що цих коштів недостатньо для поховання. Стосовно належного їй будинку по [ADDRESS] , вказала, що його було продано більш ніж чотири роки тому у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, в даному будинку проживає сімя з дітьми, будинок не переоформлено, оскільки є домовленість між продавцем і покупцем, що такі дії будуть вчинені після того, як у покупців будуть на це кошти. Стверджує, що до укладення договору дарування будинку онука [PERSON] в неї вимагала гроші за отримання позивачкою спадщини після смерті матері та чоловіка. Стверджує, що [PERSON] зі своєю матір`ю та донькою позивачки, після укладення договору дарування будинку, виганяли її з будинку. Представник позивача - адвокат Шлецер А.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Суду пояснила, що на момент укладення спірного правочину, позивач свої дії усвідомлювала і розуміла, що підписує відповідний договір дарування. До нотаріуса вони їздили двічі. Комунальні послуги за спірний будинок сплачує позивачка. З бабусею [PERSON] у них були нормальні відносини, вважає, що вони погіршились внаслідок впливу її тітки на бабусю. На теперішній час бабуся самовільно заселила у будинок за адресою: [ADDRESS] військових, її до відома не поставила, при тому що саме вона власник будинку. Також стверджує, що нею проводився ремонт в спірному будинку за власні кошти. Підтвердила, що розміщувала оголошення на сайті оголошень про продаж спірного будинку, про те не мала наміру його продавати. Також підтвердила, що в будинку, за адресою: [ADDRESS] тривалий час проживає сімя з дітьми. Проти позовних вимог заперечила, просила у задоволенні позовної заяви відмовити. Представник відповідача - адвокат Лєскін М.С. проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Третя особа, Приватний нотаріус Запорізького МНО Тізенберг Д.Д. в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі, про що суду подала письмову заяву (а.с.1 т.2). В судовому засіданні 08.02.2024 пояснила, що особам похилого віку вона роз`яснює наслідки укладення угод простою доступною мовою. Обставини, встановлені судом. [PERSON] народилась [INFO] в с. Костянка Шотківського району Горьківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить паспорт громадянина України на її ім`я (а.с.9 т.1). 24.09.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] подарувала вказаний будинок [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького МНО Тізенберг Д.Д., зареєстрований за № 2384 (а.с.27 т.1). На підставі зазначеного договору дарування відомості щодо права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.28 т.1). Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області у справі № 323/2593/18 (провадження № 1-кп/323/52/19) засуджено [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України, за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с.11-15 т.1). На виконання вироку суду в частині стягнення на користь [PERSON] завданої матеріальної шкоди в розмірі 3509,86 грн. та моральної шкоди в сумі 3000 грн. Оріхівським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист (а.с.16 т.1). Згідно з довідкою про причину смерті, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 100 за 2018 рік (а.с.17 т.1). Згідно з розписками від 16.06.2018, [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на поховання чоловіка, а від 24.06.2018 року 13000,00 грн. на лікування (а.с.18,19 т.1). Згідно товарного чеку № 731 здійснені витрати на ритуальні послуги та речі в сумі 7775,00 грн (а.с.163 т.1). Згідно з медичними довідками, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №5069 [PERSON] у період з 25.06.2018 по 06.07.2018 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ДЕП ІІ ст., змішаного генезу (гіпертонічний, атеросклеротичний), переважно в вертебрально-базилярному басейні, вестибуло-атактичний с-м. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ОВДР. Церебральний атеросклероз. ДДПП переважно в ШОП, хр рецедивний перебіг, вертеброгенна цервикалгія (а.с.20-21 т.1). Згідно з довідкою Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 01.03.2021. [PERSON] дійсно проживає без реєстрації з червня 2018 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.39 т.1). За адресою: [ADDRESS] мешкає родина [PERSON] , про що свідчить акт депутата 8 скликання Комишуваської селищної ради про місце проживання (а.с.40,41 т.1). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] за період з січня 2018 по грудень 2018 отримала пенсію в сумі 19243,68 грн. (а.с.42 т.1). [PERSON] у період червень 2019 року, липень 2018 року, вересень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, грудень 2018 року, березень 2018 року, червень 2019 року сплачувала комунальні послуги надані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать та квитанції про їх сплату (а.с.55-62 т.1). Згідно з Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 03.05.2024, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2323985700:01:002:1158 площею 5,0909 га, угіддя, рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 118-120 т.2). З січня по грудень 2018 року [PERSON] з СФГ «Агроплан», отримала дохід в сумі 5300,00 грн. як орендодавець земельної ділянки на підставі додаткової угоди № 1 додоговору оренди землі від 11.11.2019, кадастровий номер земельної ділянки 2323985700:01:002: 1158 (а.с.161,162 т.1). На виконання ухвали суду про витребування доказів у справі, судом отримано службову записку, згідно з якою надати документально підтверджені відомості щодо виплати [PERSON] допомоги на поховання не має можливості, оскільки талони разових доручень зберігаються в управлінні 3 роки (а.с.74 т.2). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком відповідачки [PERSON] , одружився з нею у 2017 році. З її бабусею [PERSON] спілкувались добре до того часу, поки вона подарувала його дружині будинок. Бабуся проживала по [ADDRESS] , вони привозили до неї правнучку. Будинок, який позивачка подарувала його дружині перебував у непридатному для життя стані та вони з дружиною почали його ремонтувати. Позивачку вони возили до нотаріуса і вона знала, для чого вона їздила.. Йому відомо, що позивачки є ще один онук - [PERSON] . Зі слів дружини йому відомо, що бабуся подарувала один будинок їй, а інший [PERSON] . За пропозицією дружини, вони відремонтували будинок повністю. З будинку залишили лише каркас, все інше робили самі. Позивачка в даному будинку не проживала, оскільки він був у непридатному стані. Мешкала по [ADDRESS] де вела господарство, отримувала пенсію. Коли вони відремонтували у будинку одну кімнату та провели у будинок воду, позивачка переїхала туди жити. Дружина не була проти цього. Але згодом стосунки з бабусею погіршились, були часті сварки, в результаті чого вони туди рідко приїжджали, а потім і зовсім перестали. Від сторонніх людей вони дізнались про те, що позивачка звернулась з позовом до суду. Скільки саме коштів витрачено на ремонт будинку він не може сказати. Після того як почались сварки з бабусею, вони вирішили його продати, для чого він сфотографував будинок та виставив оголошення про його продаж. Йому відомо, що коли бабуся переїхала жити до них, вона надала свій будинок по [ADDRESS] якійсь родині. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - це її подруга. [PERSON] проживала в [ADDRESS] . Після смерті матері переїхала у будинок по [ADDRESS] та почала робити там ремонт. Зять свідка допомагав [PERSON] робити ремонт. Потім онучка [PERSON] запропонувала зробити ремонт за власні кошти. Чоловік [PERSON] вивіз речі та розпочав ремонт. Донька позивачки - [PERSON] запропонувала продати будинок по [ADDRESS] , що вони і зробили. У подальшому, свідок шукала собі житло, щоб придбати та побачила оголошення про продаж будинку в [ADDRESS] , який належав [PERSON] та повідомила їй про це. [PERSON] не знала про продаж будинку. Вона розповідала, що їздила до нотаріуса, але не знає навіщо, тому що нотаріус їй нічого не роз`яснив. Вона бачила, як [PERSON] забирала всі квитанції про купівлю товарів на ремонт будинку, коли вони ще не сварились, однак вона не розуміла мету таких дій. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 2016 року працює фельдшером в с. Оленівка. З початку 2018 року буває у будинку [PERSON] по [ADDRESS] по 2-3 рази на тиждень через хворобу [PERSON] . Стан здоров`я [PERSON] погіршується після приїзду доньки [PERSON] та онуки [PERSON] . Їй відомо, що онука [PERSON] відключила газ в будинку в я кому проживає позивачка, а саме по [ADDRESS] Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з [PERSON] ще з часів, коли вона проживала по [ADDRESS] . Потім [PERSON] переїхала у батьківський будинок на [ADDRESS] . тому що будинок на [ADDRESS] продала. Передача грошей за будинок по [ADDRESS] відбувалася у присутності свідка. В будинку по [ADDRESS] проживає сімя з дітьми. Повідомила, що була свідком сварок по [ADDRESS] між позивачем та відповідачем. Відповідач намагалася бити позивачку. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. За правилом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом ст. ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір дарування будинку по [ADDRESS] укладено [PERSON] під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення позивачки не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків обумовлених договором дарування, що є підставою для визнання недійсним договору дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений 24 вересня 2018 року, між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., який зареєстрований за реєстровим номером 2384. Так, у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі N? 6-2766цс16 зроблено висновок, що «при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим, правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім?ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Стаття 233 ЦК України не передбачає обмежень чи заборон застосування її до окремих правовідносин, що виникають, зокрема, з договору дарування». Тлумачення частини першої статті 233 ЦК України дає підстави для висновку, що умовами визнання правочину недійсним є: а) наявність тяжкої обставини, що «змусила» особу вчинити правочин; б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних Умовах. Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦКУкраїни необхідна сукупність вказаних умов. Тяжкими обставинами суд визнає спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень позивачці 29.05.2018 року, що підтверджується вироком Оріхівського районного суду м. Запоріжжя та смертю чоловіка [PERSON] [INFO], скрутне матеріальне становище позивачки та її стан здоров`я. Отже вказані події відбулися за три місяці до укладення оспорюваного договору. Про скрутне матеріальне становище свідчать боргові розписки від 16.06.2018 та 24.06.2018 написані позивачем зі змісту яких вбачається, що остання отримала кошти на поховання чоловіка та лікування, тобто за декілька місяців до укладення договору дарування. Про те, що [PERSON] проходила лікування за декілька місяців до укладення договору, підтверджується випискою з медичної карти згідно якої остання проходила стаціонарне лікування з 25.06.2018 року по 06.07.2018 року. Окрім того, суд звертає увагу, що єдиним житлом [PERSON] є будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , про що було відомо відповідачу, яка підтвердила в судовому засіданні, що знає про те, що в будинку по [ADDRESS] , який також належить позивачці, тривалий час проживає сімя з дітьми та не заперечувала той факт, що позивачка на день укладення договору дарування, вже проживала в будинку по [ADDRESS] і продовжила там проживати після укладення договору дарування. За умовами договору дарування житла до обдарованого переходить право власності на житло, дарувальник фактично втрачає право на володіння, користування та розпорядження ним, право на проживання, а в обдарованого не має обов`язку надавати відчужене на його користь житло для проживання дарувальнику. Разом з тим, як вбачається з пояснення позивача, свідків та не оспорюється відповідачем в суді, після укладення оспорюваного договору [PERSON] продовжувала проживати в спірному будинку, отже передача будинку фактично не відбулася. За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір дарування будинку укладено на вкрай невигідних для [PERSON] умовах, оскільки остання в поважному віці, фактично залишилася без житла. Факт фактичної відсутності іншого житла у позивачки підтверджують свідки, які у своїх показав вказали що в будинку по [ADDRESS] проживають інші люди тривалий час, а свідок [PERSON] підтверджує отримання позивачкою коштів за продаж будинку по [ADDRESS] , при цьому відповідач знаючи про ці обставини, намагалася продати будинок про що вона зазначила в судовому засіданні, окрім того, про намір продажу будинку в якому проживає позивачка вказував свідок [PERSON] . Відповідачем не спростовані вищевикладені обставини. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved