Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 114 559,86 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 26 427,67 грн., 3% річних у розмірі 10 618,26 грн., судовий збір в розмірі 2 481, 00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що надання послуг з централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачі з квітня 2015 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги теплової енергії/централізованого опалення та з квітня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2023 року у розмірі 114 559,86 грн., що є предметом спору. 24 квітня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м.Києві реєстраційний номер облікової картки платників податків відповідачів. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 22 серпня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води та послуги за постачання теплової енергії, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення в розмірі 114 559,86 грн. та зарахування на розрахунковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві, код ЄДРПОУ 37739041. Присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» інфляційної складової боргу в розмірі 17 059,53 грн., та 3% річних у розмірі 8 952,45 грн. та зарахування на розрахунковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві, код ЄДРПОУ 37739041. Присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судових витрат по сплаті судового збору в рівних частках в розмірі 413,50 грн., з кожного відповідача та зарахування на розрахунковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві, код ЄДРПОУ 37739041. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 27 грудня 2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року. Відповідач [PERSON] просив суд визнати поважними причини пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та поновити відповідачу [PERSON] строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 22.08.2023 року, скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.08.2023 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 07 березня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено визнати причини пропуску відповідачем [PERSON] строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.08.2023 року у справі № 755/12375/22 поважними та поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року, - задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.08.2023 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води та послуги за постачання теплової енергії, інфляційних втрат та трьох процентів річних, - скасовано. В іншій частині заяви - відмовлено. 26.03.2024 року (вх.№17218) відповідач [PERSON] , з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, подав до суду відзив на позов, за змістом якого висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив відмовити у задоволенні позову до [PERSON] у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. Окрім того, просив суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період з квітня 2015 - лютий 2017 року у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення позову до [PERSON] . Відзив на позов обґрунтований тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за послугу з гарячого водопостачання період квітень 2015 року - березень 2022 року не є доказом заборгованості відповідача, оскільки містить зведену інформацію про нарахування. Жодного первинного документа, який може бути доказом, позивачем не надано. Позивач зазначив, що з 2015 року направляв відповідачам квитанції на оплату, однак як самих квитанцій так і доказів їх направлення відповідачам не надав. Згідно із нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У позовній заяві позивач вказує на те, що відповідачі фактично споживають послуги, які ним надаються в силу того, що відповідачі зареєстровані за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] . Вказана позивачем обставина відносно відповідача [PERSON] не відповідає дійсним обставинам, оскільки він, хоч і був зареєстрований за місцем проживання у вказаній квартирі, однак втратив право користування вказаним житлом з моменту вибуття на інше місце проживання та фактично послуг не споживав та не міг споживати. Відповідно не можна вважати, що він приєднався до публічного договору про надання послуг, який був опублікований у 2014 році. Вказує, що з квітня 2012 року він не проживає за адресою: [ADDRESS] , а проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно не може фактично споживати послуги, які надаватися у спірний період позивачем за адресою [ADDRESS] . Вказана обставина щодо його вибуття на інше місце проживання за адресою: [ADDRESS] . з квітня 2012 року підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року по справі № 755/419/24 за позовом [PERSON] до мене, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказаним рішенням встановлено, що квартира, мешканцям якої позивачем надаватися комунальні послуги, є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та використовується іншими відповідачами на умовах найму. Окрім того, відповідач зазначає, що 5 жовтня 2012 року він від свого імені уклав договір про надання послуг доступу до мережі Інтернет, в якому вказав адресу проживання [ADDRESS] . Вказані послуги надавалися йому та обладнання для приймання сигналу в мережі Інтернет встановлювалось за цією адресою. 17 жовтня 2012 року він від свого імені уклав договір купівлі-продажу меблів, виготовлених на замовлення покупця, в якому вказав адресу проживання [ADDRESS] . Замовлені меблі підлягали доставці за адресою [ADDRESS] . 22 травня 2012 року він встановив у квартирі за адресою [ADDRESS] , кондиціонер. За вказаною адресою його сім`я сплачує житлово-комунальні послуги. Нарахування та сплата послуги з гарячого водопостачання відбувається на підставі показань приладів обліку, т.т. враховує фактичне споживання води його сім`єю, сплата за послугу з централізованого опалення відбувається в залежності від опалювальної площі найманої нами квартири. Посилаючись на положення ст.64, ч. 2 ст. 107 ЖК України, вважав підтвердженим належними та допустимими доказами ту обставину, що з квітня 2012 року він не просто перестав бути членом сім`ї наймача (батька), а перестав проживати разом з ним у зв`язку з вибуттям на інше місце проживання, відповідно і втратив права та обов`язки члена сім`ї наймача щодо житла за адресою [ADDRESS] , саме з моменту вибуття, а саме з квітня 2012 року. Крім того, посилаючись на норми ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач вважав, що подані ним докази свідчать про те, що його відсутність у спірному житлі була не тимчасовою, а він втратив право користування житлом з моменту вибуття, та документально підтвердив своє постійне та безповоротне непроживання у спірній квартирі та оплату послуг за місцем мого фактичного проживання. Як зазначав у позовній заяві позивач, договір про надання послуг не укладався, тому відсутні погоджені споживачами (відповідачами) умови документального підтвердження як тимчасового так і постійного непроживання. Щодо невиконання обов`язку наймача повідомляти позивача про зміну умов надання послуг, у тому числі і щодо кількості осіб, що проживають у житлі, відповідач зазначав, що він не може нести відповідальність за невиконання цього обов`язку з боку наймача, яким є його батько. На його питання щодо сплати житлово-комунальних послуг батько, відповідав, щоб він не турбувався про це, бо він там не проживає. Щодо нарахувань за послугу з гарячого водопостачання відповідач [PERSON] заперечував свій солідарний обов`язок, оскільки він вибув з місця проживання у спірній квартирі з квітня 2012 року, не споживав гарячу воду, тому будь-які нарахування на нього за встановленою нормою споживання є такими, що не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам. Крім того, вважав, що судом повинна бути застосована позовна давність до вимог про оплату послуг за період квітень 2015 року - лютий 2017 року. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Вказана норма набрала чинності з 03.04.2020 року. Відповідно позовна давність поширюється на відносини, які виникли після 03.04.2020 року, т.т. тільки ті, по яких на вказану дату не минули строки позовної давності. У запереченні на заяву відповідача про скасування заочного рішення позивач вказував на можливість застосування позовної давності до вимог, по яких сплила позовна давність станом на 12 березня 2020 року, т.т. на довільно визначену позивачем дату (дата прийняття закону, яким було продовжено позовну давність на строк дії карантину, 30.03.2020 року). Вважав такий підхід суперечить нормі ст. 57 Закону України «Про нормотворчу діяльність», якою встановлено, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання ним чинності, якщо інше не передбачено законом, і закінчується моментом припинення його дії. Моментом набрання чинності нормативно-правовим актом є 0 годин дня, наступного за днем його опублікування в порядку, встановленому законом. Вказаний Закон України публіковано у виданні Голос України № 62 від 02.04.2020 року, відповідно він набрав чинності 03.04.2020 року. Порядок проведення оплати за послугу з постачання теплової енергії регламентується Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830. Порядок проведення оплати за послугу з постачання гарячої води регламентується Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Оскільки договір відсутній, строки внесення плати повинні визначатися законодавством. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги з постачання теплової енергії обсягу спожитої послуги з постачання гарячої води, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Оскільки плата за послуги, надані у лютому 2017 року повинна була бути внесена до 31.03.2017 року, то позовна давність по цьому платежу минула станом на 03.04.2020 року. Станом на вказану дату набрання чинності нормою про продовження строків позовної давності минули строки позовної давності на оплату послуг за період квітень 2015 року - лютий 2017 року. Відповідно ці строки не підлягають поновленню на підставі вказаного п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Загальна сума нарахувань за цей період склала 24 537,31 грн: 19 087,81 грн за послугу з гарячого водопостачання та 5 449,50 грн за послугу з централізованого опалення. Відповідно до вимоги позивача про стягнення заборгованості за цей період повинна бути застосована позовна давність позивачу повинно бути відмовлено у стягненні вказаної суми. З огляду на це, на вказану суму не можуть бути нараховані суми відповідальності за порушення грошового зобов`язання, розмір яких встановлено ч. 2 ст. 625 ЦК України, та період такого нарахування повинен бути обмежений 17.03.2020 року. Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих га запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID - 19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу C0VID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COV1D-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів' України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№53О-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення розміру 3% річних та інфляційної складової за період з 17 березня 2020 по 23 лютого 2022 року. 02.04.2024 року (вх.№18391) представник позивача Кравченко О.П. подала до суду відповідь на відзив, за змістом якої висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову. З урахуванням заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, просила стягнути з відповідачів борг, в межах строку позовної давності, у період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, який становить: за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 20 419, 27 грн; за надані послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 71 076, 30 грн; інфляційна складова боргу у розмірі 22 502, 93 грн; 3% річних у розмірі 6 457, 92 грн. 10.04.2024 року у судовому засіданні відповідач [PERSON] , на виконання вимог ч. 1 ст.131 ЦПК України, подав до суду заяву про зміну місця проживання, відповідно до якої просив при направленні судових повісток, повідомлень, інших процесуальних документів адресувати їх на вказану ним адресу фактичного проживання: [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Євдоченко Н.Д. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відповідача [PERSON] у повному обсязі, а в разі часткового чи повного задоволення позовних вимог, просили суд застосувати строк позовної давності з підстав, зазначених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, правом подачі відзиву на позов не скористалась, просила до пред`явлених вимог застосувати строк позовної давності, а також врахувати надані нею докази на підтвердження наявності у неї 1 групи інвалідності, підгрупи Б, за загальним захворюванням, та у відповідача [PERSON] - 2 групи інвалідності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористались. Суд, заслухавши відповідачів [PERSON] , його представника - адвоката Євдоченко Н.Д., відповідача [PERSON] , розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198, що підтверджується переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 20 серпня 2015 року. На виконання вимог ч.4 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснювався запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідно до наданої інформації, з якої вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, отриманої на запит суду 06.12.2022 року, станом на 06 грудня 2022 року відповідач [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 28 червня 1988 року по теперішній час (а.с.19 т.1) Згідно Витягу №109751766 від 28.03.2024 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] станом на 28.03.2024 року зареєстровано 6 (шість) осіб. При цьому, вказаний Витяг не містить ані прізвищ, ані імен, ані по-батькові зареєстрованих осіб, відображені лише їхні число, містять та дата народження, а також дата їхньої реєстрації за вказаною адресою. Відомості про зареєстровану фізичну особу із датою народження « [INFO] » у даному Витягу відсутні. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№ 103(4503)) Позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111(4511)). Загальнодоступний публічний договір приєднання, опублікований у випуску газети «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511), стор. 7. Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Законом України № 2189 - VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 1.12.2019 № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (Відповідача), так і на виконавця (Позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З урахуванням норми п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальним споживачем є фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово- комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-У111 від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання. сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо солідарного стягнення заборгованості з Відповідачів. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ від 09.11.2017, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житло-комунальних послуг. Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника). Згідно ч.4 ст. 543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України. Тобто, діюче законодавство надає кредитору право, у разі солідарного обов`язку боржників (що має місце у даній справі), заявляти вимогу про виконання обов`язку як до усіх боржників разом, так і до когось з них конкретно за вибором кредитора. Щодо заяви відповідача про не проживання за місцем реєстрації та відсутності обов`язку сплати коштів за надані послуги. У період виникнення заборгованості за надані послуги, місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг та належними співвідповідачами по справі. Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі в період виникнення заборгованості, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17 (провадження №61-22435св18), у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14. Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1V. Відповідно до п. 5. Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. У разі коли особа, місце проживання якої задекларовано/зареєстровано, декларує або реєструє нове місце проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (перебування), заява про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання не подається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом. Пунктом 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги-отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача (зокрема довідка про осіб, проживаючих за вказаною адресою). Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між Відповідачами та Позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ «Євро- Реконструкція» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно, починаючи з липня 2014 року, на адресу усіх споживачів направляє квитанції, в яких крім відомостей про надані послуги та нараховані за надані послуги кошти, зазначається кількість осіб, що проживають у квартирі, порядок нарахування коштів за гаряче водопостачання (по лічильнику чи по нормі споживання на кількість проживаючих осіб) існуючий розмір боргу, у разі його наявності, а також постійно повідомляється про те, що показання квартирних засобів обліку щомісяця мають зніматися споживачами та надаватися виконавцю послуг, із зазначенням номерів телефонів, електронних адрес та наявних сервісів, за допомогою яких здійснюється зв`язок з теплопостачальною організацією. У разі ненадання показань, нарахування виконуються за показаннями будинкового вузла обліку або нормами споживання. Так, згідно п. 29 умов типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися, за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідачі, із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не звертались, а відповідно визнавали факт спожитих ними послуг з урахуванням зроблених позивачем нарахувань. Отже, саме споживач, має інтерес до надання виконавцю послуг показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі, а також достовірних відомостей про кількість осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, а також відомостей про зміну кількості таких осіб. Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем. Доказів того, що відповідачі до моменту подання позовної заяви до суду звертались до позивача з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобі обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб квартирі, відповідачами не надано. Відповідно до вимог пункту 28, та підпункту 11 пункту 45 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами) споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення виконавцем змін до договору та проведення розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку з урахуванням внесених змін. На підставі заяви споживача із підтверджуючими документами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, виконавцем послуг вносяться відповідні зміни до договору та системи розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку. В зв`язку із порушенням споживачем вимог нормативно- правових актів в частині зобов`язань споживача інформувати виконавця в місячний термін про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, у виконавця відсутні правові підстави для проведення перерахунку обсягів наданих послуг та розміру плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах. Порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (в т.ч. за ГВП), затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 409/1843. Наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг при дотриманні певних умов: 1.1. При тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку). 1.2. При тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї. Винятком є випадки, коли наймач (власник) квартири (приватного будинку) або члени його сім`ї перебувають на стаціонарному лікуванні, санаторно-курортному відпочинку, терміни якого підтверджено лікарняним, путівкою та ін. Звільнення від оплати здійснюється за період тимчасової відсутності не менше одного місяця. Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: У випадку, передбаченому пунктом 1.1. (При тимчасовій відсутності всієї сім`ї): заяву в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності; акт житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води; Перерахунок проводиться після відновлення надання послуг, якщо не порушено цілісності опломбування мереж (у випадку передбаченому п.1.1.). У випадку передбаченому пунктом 1.2. (при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: заяву в житлово-експлуатаційну організацію (до Виконавця послуг) про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою); для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження). При порушенні цілісності опломбування мереж перерахунок за ненадані послуги не проводиться. Послуга з постачання теплової енергії (опалення) - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Опалювана площа квартири - це загальна площа квартири без урахування площі лоджій, балконів, терас. Плата за надані послуги з централізованого палення справляється з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири. Таким чином, плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей. Постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі №755/3003/23 з аналогічного питання (щодо відмови споживача в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися, за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідачі, із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» не звертались, а відповідно визнавали факт спожитих ними послуг з урахуванням зроблених позивачем нарахувань. Отже, саме споживач, має інтерес до надання виконавцю послуг показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі, а також достовірних відомостей про кількість осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, а також відомостей про зміну кількості таких осіб. Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем. Доказів того, що відповідачі до моменту подання позовної заяви до суду звертались до ТОВ звертались до позивача з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобу обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі, відповідачами не надано. Відповідно до вимог пункту 28, та підпункту 11 пункту 45 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами) споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення виконавцем змін до договору та проведення розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку з урахуванням внесених змін. На підставі заяви споживача із підтверджуючими документами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, виконавцем послуг вносяться відповідні зміни до договору та системи розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку. В зв`язку із порушенням споживачем вимог нормативно- правових актів в частині зобов`язань споживача інформувати виконавця в місячний термін про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, у виконавця відсутні правові підстави для проведення перерахунку обсягів наданих послуг та розміру плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах. Порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (в т.ч. за ГВП), затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 N 409/1843. Наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг при дотриманні певних умов: 1.1. При тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку). 1.2. При тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї. Винятком є випадки, коли наймач (власник) квартири (приватного будинку) або члени його сім`ї перебувають на стаціонарному лікуванні, санаторно-курортному відпочинку, терміни якого підтверджено лікарняним, путівкою та ін. Звільнення від оплати здійснюється за період тимчасової відсутності не менше одного місяця. Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: У випадку, передбаченому пунктом 1.1. (При тимчасовій відсутності всієї сім`ї): заяву в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності; акт житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води; Перерахунок проводиться після відновлення надання послуг, якщо не порушено цілісності опломбування мереж (у випадку передбаченому п.1.1.). У випадку передбаченому пунктом 1.2. (при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: заяву в житлово-експлуатаційну організацію (до Виконавця послуг) про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою); для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження). При порушенні цілісності опломбування мереж перерахунок за ненадані послуги не проводиться. Послуга з постачання теплової енергії (опалення) - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Опалювана площа квартири - це загальна площа квартири без урахування площі лоджій, балконів, терас. Плата за надані послуги з централізованого палення справляється з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири. Таким чином, плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей. Постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі №755/3003/23 з аналогічного питання (щодо відмови споживача сплачувати за комунальні послуги у зв`язку з непроживанням за місцем реєстрації) встановлено, що: «згідно пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад ЗО календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У пункті 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім. 'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг (крім послуги за постачання теплової енергії) у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі. Однак, відповідачем ОСОБА І не надано доказів звернення до ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦ1Я» із заявою про не проживання у квартирі [ADDRESS] у спірний період та що вона бажає припинити отримання .житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення вказаного відповідача від оплати .житлово-комунальних послуг немає. Надані суду довідки про не проживання ОСОБА 1 у квартирі, не можуть бути підставою для звільнення її від оплати за житлово-комунальні послуги у спірний період, оскільки такі документи вона зобов`язана була надати до надавача послуг і у спірний період». Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що відповідачі не зверталися до позивача з відповідними документами, які підтверджують тимчасове непроживання певних споживачів за місцем реєстрації. Питання непроживання осіб за місцем реєстрації ніяким чином не впливає на нарахування за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, оскільки, згідно пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання перерахунку за комунальні послуги за період відсутності осіб за місцем реєстрації не стосується послуги з постачання теплової енергії га послуги з постачання гарячої води (за наявності встановленого у квартирі індивідуального засобу обліку гарячого водопостачання). В матеріалах справи містяться дані з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого, у період виникнення заборгованості, значиться зареєстрованим місце постійного проживання відповідачів по справі, у тому числі й [PERSON] , а відповідно дані особи є належними відповідачами по справі. Наданий відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення Акт від 16.12.2023 про проживання відповідача [PERSON] з квітня 2012 року в кв. [ADDRESS] , не є належним доказом того, що відповідач не проживав за офіційно зареєстрованим місцем проживання у період виникнення заборгованості, оскільки безпосередньо у Акті зазначено, що він складений на підставі лише самої усної заяви власника квартири [ADDRESS] та безпосередньо в Акті наголошено на тому, що місце реєстрації проживання [PERSON] значиться за іншою адресою. Після подання Позивачем позову до суду про стягнення заборгованості та після прийняття заочного рішення по справі, [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішення Дніпровського районного суду по справі № 755/419/24 набрало законної сили 18 березня 2024 року, а відповідно, лише з 18 березня 2024 року [PERSON] втратив своє право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . При цьому, борг за надані послуги виник у той період, коли [PERSON] мав право користування вищевказаним житловим приміщенням. Пунктом 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги-отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача (зокрема довідка про осіб, проживаючих за вказаною адресою). Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості та подання позову до суду між Відповідачами та Позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкпія» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалась. Таким чином, у позивача, з причин, що не залежать від його волі, на момент подання позову до суду була відсутня повна й достовірна інформація щодо кола всіх осіб, які у період виникнення заборгованості були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , а також про осіб, яким на праві власності чи користування належало чи належить вказане житло, оскільки така інформація є конфіденційною й доступу до такої інформації у Позивача не має. Оскільки мешканці квартири у період з липня 2014 року до моменту подання позову до суду користувалися послугами та не повідомляли теплопостачальну організацію про зміну складу користувачів послуг й споживали послуги на бездоговірній основі, на момент подання позовної заяви, у Позивача, з незалежних від нього об`єктивних причин, була відсутня повна й достовірна інформація з анкетними даними про всіх осіб, яким на праві власності належить дана квартира, а також щодо осіб, що нею користуються, оскільки дана інформація є конфіденційною і у Позивача доступу до такої інформації не має, що не позбавляє відповідачів від їх обов`язку щодо сплати вартості наданих їм послуг, а Позивач має право з метою захисту своїх інтересів, звернутися до суду з позовом про стягнення наявної заборгованості. Щодо порядку надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» рахунків за надані послуги. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Пунктами 35-37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Доказів того, що відповідачі, до моменту подання позовної заяви до суду, звертались до ТОВ «Євро-Реконструкція» з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобу обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі, відповідачами до матеріалів справи не надано. Окрім того, ненадання рахунку не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку на оплату наданих послуг не звільняє відповідача від обов`язку сплати коштів за надані послуги, крім того, законодавчо визначений кінцевий термін розрахунку, а саме плата за послуги вноситься кожного місяця, що настає за розрахунковим. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №37/405 від 29.09.2009, постанові Вищого Господарського Суду України у справі № 922/2395/16 від 24.01.2017, постанові Вищого Господарського Суду України у справі № 912/2173/16 від 01.03.2017 року. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19 наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За правилами ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, приймаючи до уваги заяву відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Представник позивача у своїх запереченнях на заяву про застосування позовної давності посилається на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630 , від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно розрахунку заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії борг нараховується з жовтня 2016 року, за надання послуг з постачання гарячої води, борг нараховується з липня 2019 року. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо нарахування боргу за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за отримані послуги з постачання гарячої води за період з 01 квітня 2015 року по 12 березня 2017 року. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідачів, оновлений розрахунок позивача, приймаючи до уваги заяву сторони відповідача про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача, відповідь на відзив представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності, заперечення на відповідь на відзив представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, з урахуванням правил загальної позовної давності, та присуджує до стягнення солідарно з відповідачів нараховану позивачем станом на 23 лютого 2022 року заборгованість в межах періоду з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року, за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 20 419,27 грн. та за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 71 076,93 грн. Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності та заяви про зменшення позовних вимоги, за послугу з централізованого опалення становить 4 721,12 грн., за послуги з гарячого водопостачання - 17 781,81 грн., а разом становить 22 502,93 грн.; розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за послугу з централізованого опалення становить 1345,26 грн., за послуги з гарячого водопостачання - 5 112,66 грн., а разом становить 6 457,92 грн., які підлягають стягненню з відповідачів солідарно. Суд враховує, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19 )» (№ 530-1X від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Разом з тим, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст. 625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України) Згідно положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із урахуванням часткового задоволення позову у порядку розподілу судових витрат з відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню солідарно судові витрати з оплати судового збору за подання позову в сумі 1 971,15 грн. Разом з тим, у судовому засіданні відповідачка [PERSON] просила звільнити її та відповідача [PERSON] від стягнення з них судового збору, посилаючись на те, що вона є інвалідом I групи безстроково, а відповідач [PERSON] - є інвалідом ІІ групи. На підтвердження даного факту надала до матеріалів справи: - пенсійне посвідчення [PERSON] № [NUMBER] , Серії [NUMBER] , видане Пенсійним фондом України про інвалідність I-ї групи, з терміном дії: довічно; - пенсійне посвідчення [PERSON] № [NUMBER] , Серії [NUMBER] , видане Пенсійним фондом України про інвалідність IІ-ї групи, з терміном дії: довічно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 01.03.2017 року № 6-152цс17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] підлягають звільненню від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1971 (одна тисяча сімдесят одна) гривень 15 копійок підлягають стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». На підставі викладеного,

Outcome: partial