Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

представник позивача звернувся з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 21649,76 грн, витрат за послуги експерта в розмірі 1280 грн, а також судового збору 2684 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.06.2022 року у м. Львові по вул. Стрийській, з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Skoda Octavia A5» д.н.з. [NUMBER] трапилась дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння ДТП водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В результаті\~вище описаної\~події був\~пошкоджений автомобіль\~марки «Mazda»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~забезпечений полісом\~ПрАТ «СК\~«Український страховий\~стандарт»,\~що належить\~ [PERSON] .\~Витрати,\~які пов`язані\~з регламентною\~виплатою склали\~суму в\~розмірі 22929,\~76\~грн.\~Враховуючи вину\~відповідача,\~просить з\~такого стягнутив порядку регресу витрати пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 21649,76 грн та витрати за послуги експерта в розмірі 1280 грн. Ухвалою від 13 грудня 2023 року прийнято цивільну справу до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 січня 2020 року судом одержано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Аргументує відзив тим, що дійсно 08 червня 2022 року о 17 год. 50 хв. на вулиці Стрийська, 6 у місті Львові сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля «Skoda Octavia A5» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda CX-5» під керуванням [PERSON] . В результаті вказаного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Дані обставини встановлені постановою Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/2901/22 від 29.06.2022 року. Відповідно до положень частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» N? 6-к від 22.03.2022 року [PERSON] приступив до тимчасово виконання обов`язків Голови правління товариства з 22.03.2022 року на підставі протоколу №1/22 засідання Наглядової ради товариства від 21.03.2022 року і контракту, тобто станом на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством. Дані обставини також підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.01.2024 року. Також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розпорядження ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» від N?3 від 08.06.2022 року [PERSON] перебував у відрядженні у зв`язку з службовою необхідністю. Так, у копії відповіді отриманої від Національної поліції України, яка наявна у матеріалах справи, як один із додатків до позовної заяви, 1-й учасник ДТП - водій [PERSON] зазначений як водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом. Тобто на момент дорожньо - транспортної пригоди внаслідок якої третій особі було завдано шкоди, [PERSON] , який є тимчасово виконуючий обов`язків Голови правління ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» виконував трудові обов?язки, пов?язані з службовим відрядженням. Відповідно до правового висновку зазначеного у постанові Верховного Суду у справі №213/994/16-ц від 16.04.2020 року «під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов?язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов?язків працівника. Верховний Суд зазначив, що оскільки водій перебував у трудових відносинах з підприємством-відповідачем і під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, виконував трудові обов?язки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець». Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.01.2024 року ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» розташовується за дресою: Україна, 80100, Львівська область, місто Червоноград, вулиця Будівельна, будинок 1. Отже, [PERSON] вважає, що у даній справі МТСБ України невірно визначив сторону Відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити. 12 лютого 2024 року стороною позивача подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Укрзахідвуглебуд». Ухвалою суду від 28 березня 2024 року судом задоволено клопотання представника позивача та залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Укрзахідвуглебуд». В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просить розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову з підстав та мотивів викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення не подавав, а тому враховуючи положення ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились в судове засідання. Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08 червня 2022 року о 17 год. 50 хв. на [ADDRESS] сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля «Skoda Octavia A5» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda CX-5» під керуванням [PERSON] . В результаті вказаного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Дані обставини встановлені постановою Галицького районного суду міста Львова у справі №461/2901/22 від 29.06.2022 року. На дату скоєння ДТП водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується витягом перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на ТЗ №ВС 9137 АР станом на 08.06.2022. Так, у червні 2022 року потерпілий повідомив про страховий випадок та з метою відшкодування звернувся в МТСБУ. У зв`язку із настанням події передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 22 серпня 2022 року позивачем перераховано потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 21649,76 грн. Також позивачем було понесено витрати за послуги спеціаліста в розмірі 1280 грн. В той же час, як вбачається з наказу Приватного акціонерного товариства «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» N? 6-к від 22.03.2022 року [PERSON] приступив до тимчасово виконання обов?язків Голови правління товариства з 22.03.2022 року на підставі протоколу № 1/22 засідання Наглядової ради товариства від 21.03.2022 року і контракту, тобто станом на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством. Дані обставини також підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.01.2024 року. Відповідно до положень частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. Як вбачається із розпорядження ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД» від №3 від 08.06.2022 року [PERSON] перебував у відрядженні у зв?язку з службовою необхідністю. Крім того, з копії відповіді отриманої від Національної поліції України, яка наявна у матеріалах справи, як один із додатків до позовної заяви, 1-й учасник ДТП - водій [PERSON] зазначений, як водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом. Тобто на момент дорожньо - транспортної пригоди внаслідок якої третій особі було завдано шкоди [PERSON] , виконував трудові обов?язки, пов?язані з службовим відрядженням. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку зазначеного у постанові Верховного Суду у справі №213/994/16-ц від 16.04.2020 року «під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов?язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов?язків працівника. Верховний Суд зазначив, що оскільки водій перебував у трудових відносинах з підприємством-відповідачем і під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, виконував трудові обов?язки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець». У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі 203/2/19 (провадження № 61-6983св20) міститься висновок про те, що визначений позивачем у позові склад сторін у справі (позивач та відповідач) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів)особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмовиу задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи те, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які вказують на вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] під час виконання трудових обов`язків у ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД», належним відповідачем у справі за позовом Моторного (транспортного)\~страхове бюро\~України має бути саме ПрАТ «УКРЗАХІДВУГЛЕБУД». Виходячи з зазначеного, та враховуючи, що клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивач не заявляв, а також зважаючи на те, що суд не уповноважений замінювати неналежного відповідача на належного з власної ініціативи без клопотання сторони позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд не надає оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, оскільки питання про їх обґрунтованість у такому випадку мало б вирішуватися судом під час вирішення справи по суті за належного складу учасників справи, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог, Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року, справа №659/954/18. Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed