Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, одержаних від продажу нерухомого майна. Свої вимоги мотивував тим, що 24 січня 2023 року за попередньою усною домовленістю на підставі Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 311 уповноважив відповідача представляти його інтереси, зокрема укласти та підписати договори купівлі-продажу житлових будинків та земельних ділянок та отримати належні позивачу від продажу житлових будинків та земельних ділянок гроші. Вказана Довіреність видана на підставі усного договору доручення. 22 лютого 2023 року відповідач, діючи як повірений позивача на підставі Довіреності, продав належні позивачу на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2327480032224 та земельну ділянку площею 0,0049 га, кадастровий номер 3222485901:01:0010:5251. Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 953 продаж нерухомого майна було вчинено за 1 700 200 гривень, з яких вартість житлового будинку 1 356 700 гривень т вартість земельної ділянки 343 500 гривень. Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року відповідач не передав йому одержані від покупця відповідного нерухомого майна кошти. 04 липня 2023 року ним направив відповідачу вимогу протягом семи днів передати йому 1 700 200 гривень, одержані від покупця нерухомого майна за Договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року посвідченим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 953. Оскільки дана вимога не була виконана відповідачем, позивач вважає своє право порушеним та таким, що підлягає судовому захисту. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] до: 1 700 200 гривень, одержані від покупця нерухомого майна за Договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року посвідченим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 953; суму понесених судових витрат. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року провадження по справі відкрито та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 26 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом представник відповідача вказав, що між ним та позивачем 24 січня 2023 року був укладений договір доручення в усній формі, на підставі якого Позивачем була видана Довіреність № 311, яка була посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. За вказаною Довіреністю відповідач був уповноважений представляти інтереси Позивача з питань пов`язаних з підготовкою, замовленням та отриманням усіх необхідних та передбачених чинним законодавством документів, необхідних для укладання в наступному правочинів щодо відчуження та управління належного позивачу нерухомого майна, до складу якого входили житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер 3222485901:01:0010:5251, розташовані за адресою: [ADDRESS] . 22 лютого 2023 року, на виконання Договору доручення, на підставі Довіреності Відповідач, як представник Продавця (Позивача у даній справі), підписав Договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку (далі Договір купівлі - продажу), за яким були відчужені зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер 3222485901:01:0010:5251, розташовані за адресою: [ADDRESS] . При цьому, пунктом 5 вказаного Договору купівлі-продажу закріплено, що погоджена Сторонами сума коштів була сплачена покупцем і отримана продавцем до оформлення цього договору. Просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С.: копію довіреності, що видана [PERSON] на ім`я [PERSON] та посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. 24 січня 2023 року та зареєстрована в реєстрі за № 311; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року, який зареєстрований в реєстрі за № 953. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом надіслані документи 16 листопада 2023 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні: копія довіреності від 24 січня 2023 року, згідно якої позивач [PERSON] уповноважив строком на три роки, а саме до 24 січня 2026 року, [PERSON] (відповідача) в тому числі укладати та підписати в його інтересах будь-які договори купівлі-продажу житлових будинків та земельних ділянок, а також отримувати кошти від такого продажу, а також копія договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року. Також, матеріали справи містять додані позивачем до позовної заяви: інформаційну довідку № 339672615 від 19 липня 2023 року та інформаційну довідку № 339677471 від 19 липня 2023 року. Згідно тексту вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22.02.2023 року, він був укладений між [PERSON] , що визначений як «ПРОДАВЕЦЬ», та [PERSON] , що визначена як «ПОКУПЕЦЬ». Від імені продавця даний договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 22 лютого 2023 року підписаний відповідачем, що визначений текстом договору як «представник «ПРОДАВЦЯ», що діє на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 311. Згідно пункту 2 вказаного договору купівлі-продажу майном, яке є предметом цього договору, є: житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0049 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485901:01:0010:5251. Суд звертає увагу на те, що у договорів купівлі-продажу майна чітко вказані статуси сторін: [PERSON] представник Продавця, [PERSON] Продавець, [PERSON] Покупець. Пунктом 5 договору купівлі-продажу визначено, що «за домовленістю Сторін продаж вчинено за 1 700 200 (один мільйон сімсот тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких вартість житлового будинку 1 356 700 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч сімсот) гривень 00 копійок, а вартість земельної ділянки 343 500 (триста сорок три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Вказана сума повністю сплачена ПОКУПЦЕМ і отримана ПРОДАВЦЕМ до оформлення цього договору, згідно вимог та у порядку визначеному законодавством України. Представник продавця своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку та відсутністю будь-яких претензій до Покупця». Тобто у самому договорів відсутнє підтвердження отримання грошових коштів саме Представником продавця відповідачем по справі. При цьому Представник Продавця лише підтверджує факт розрахунку. Опитаний в судовому засіданні як свідок відповідач [PERSON] зазначив, що був знайомий з позивачем [PERSON] на звичайному побутовому рівні. В процесі спілкування [PERSON] повідомив, що він є власником декількох об`єктів нерухомості, зокрема земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які він бажає продати, але це ускладнене існуванням іпотечних обтяжень на житловий будинок. За таких обставин позивач [PERSON] попросив відповідача [PERSON] допомогти знайти покупця, який би передав [PERSON] гроші за це нерухоме майно до оформлення договору купівлі-продажу з метою погашення його боргових зобов`язань та припинення вказаних іпотечних обтяжень. Таким чином, усна домовленість між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не передбачала отримання [PERSON] будь-яких коштів за вказані об`єкти нерухомого майна. З метою реалізації наведеного усного доручення 24 січня 2023 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] довіреність посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 311. Діючи як представник продавця, відповідач [PERSON] запропонував купити на наведених умовах вказані житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] , з чоловіком якої він був знайомий раніше. Узгодивши з власником майна [PERSON] та покупцем [PERSON] суму продажу нерухомого майна, відповідач [PERSON] повідомив позивачу [PERSON] про готовність покупця передати власнику кошти раніше ніж буде укладений договір купівлі-продажу. Передача коштів від покупця продавцю була запланована на 22 лютого 2023 року. Посилаючись на велику завантаженість позивач [PERSON] повідомив відповідача [PERSON] про те, що гроші за вказане нерухоме майно отримає від покупця не він особисто, а його інша довірена особа [PERSON] , який також діє на підставі відповідної довіреності та уповноважений вирішити питання погашення боргових зобов`язань [PERSON] та припинення іпотечних обтяжень нерухомого майна. 22 лютого 2023 року, до оформлення договору купівлі-продажу, з метою погашення боргових зобов`язань [PERSON] та припинення іпотечних обтяжень відчужуваного нерухомого майна, відбулась передача грошових коштів у сумі 1 700 200 (один мільйон сімсот тисяч двісті) гривень 00 копійок від покупця представнику продавця [PERSON] . Після отримання від покупця коштів, у той же день 22 лютого 2023 року представник продавця [PERSON] телефоном повідомив відповідача [PERSON] про те, що усі іпотечні обтяження припинені. Після отримання вказаного повідомлення 22 лютого 2023 року відповідач [PERSON] , як представник продавця [PERSON] , та покупець [PERSON] підписали договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 953. Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду про те, що мав з позивачем [PERSON] ділові стосунки, які полягали в спільній діяльності в будівництві та подальшому продажу індивідуальних житлових будинків. При цьому, за їх домовленістю, земельні ділянки під забудову були придбані на ім`я позивача [PERSON] , а [PERSON] займався фінансуванням та будівництвом будинків на цих ділянках. З метою здійснення функцій забудовника, позивач [PERSON] оформив нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив [PERSON] вирішувати усі питання пов`язані з будівництвом індивідуальних житлових будинків на належних [PERSON] земельних ділянках, а також питання фінансового характеру. У процесі вказаної спільної діяльності виявилось, що позивач [PERSON] самостійно брав в борг у третіх осіб грошові кошти, і в забезпечення своїх боргових зобов`язань передав у іпотеку збудовані на його ділянках житлові будинки. За таких умов, з метою погашення своїх боргових зобов`язань забезпечених іпотекою на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] попросив [PERSON] отримати від покупця, якого знайшов відповідач [PERSON] , грошові кошти, розрахуватись за боргом та у встановленому порядку припинити іпотечне обтяження цього об`єкта. 22 лютого 2023 року, виконуючи вказане усне доручення позивача [PERSON] , [PERSON] отримав від особи, яку відповідач [PERSON] представив як покупця, грошові кошти у сумі 1 700 200 гривень 00 копійок, розрахувався з іпотекодержателем [PERSON] , яка у належний спосіб оформила припинення іпотечного обтяження. Про припинення іпотечного обтяження нерухомого майна [PERSON] повідомив телефоном відповідача [PERSON] . Встановлення та припинення вказаних свідком [PERSON] іпотечних обтяжень щодо об`єкту нерухомості - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджуються відомостями з поданої позивачем інформаційної довідки № 339672615 від 19 липня 2023 року. При цьому суд враховує короткий часовий проміжок між зняттям іпотеки та укладенням договору купівлі-продажу. За таких обставин суд приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір доручення в усній формі, предметом якого був пошук покупця на належні позивачеві житловий будинок та земельну ділянку та підписання договору купівлі-продажу. Факт укладення вказаного договору доручення в усній формі не заперечується сторонами. За змістом статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Згідно положень статті 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. З наведених вище положень матеріального закону випливає, що предметом доказування у даній справі є істотні умови усного договору доручення, зокрема які саме дії належить вчинити повіреному в інтересах довірителя. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідачем доведено, а позивачем не спростовано того, що умови договору доручення укладеного в усній формі не передбачали отримання повіреним [PERSON] коштів від продажу нерухомого майна. Зазначене підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 953, а також показами опитаних в судовому засіданні свідків відповідача [PERSON] та [PERSON] . З тексту договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку вбачається, що позивач [PERSON] , як продавець за договором, та відповідач [PERSON] , як представник продавця за договором, здійснили різні юридичні дії спрямовані на виконання його умов, а саме розрахунок за відчужуване нерухоме майно був здійснений між покупцем та продавцем до оформлення цього договору, а представник продавця підписав договір від імені продавця на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Окрім того, факт попереднього розрахунку безпосередньо між покупцем та іншим уповноваженим представником продавця [PERSON] підтверджений показами свідків. Інших доказів на підтвердження щодо предмету доказування у даній справі сторонами не надано, позивач не спростував подані відповідачем докази. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України). Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, надавши правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено у встановленому процесуальним законом порядку обставини, що підлягають доказуванню у справі, а саме того, що умови договору доручення укладеного в усній формі передбачали отримання відповідачем коштів від продажу нерухомого майна, а також факт отримання відповідачем цих коштів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при подання позову не підлягає стягненню з відповідача. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed