Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У березні 2024 року позивач, ТОВ «Цикл Фінанс» (код ЄДРПОУ 43453613, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на момент пред`явлення цього позову на загальну суму 79\~847,21 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 05 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22033000129944, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 05 червня 2023 року. Позивач умови договору виконав належним чином та надав у користування обумовлені кошти, а відповідач, у свою чергу, покладені на неї обов`язки належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 79\~847,21 грн, що складається з наступного: 60\~068,55 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 3\~783,65 грн. сума боргу по відсоткам, 13\~524 грн. сума боргу по комісії, 2\~125,41 грн. збитки від інфляції за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року та 345,60 грн. 3% річних за цей же період. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №22033000129944. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 79\~847,24 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 570 грн. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 20 березня 2024 року, після отримання відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 05 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000129944, відповідно до умов якого, остання отримала кредитні кошти в сумі 64\~400 грн. на споживчі цілі строком на 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту до 05 червня 2023 року, із щомісячною комісією за обслуговування кредиту 3,5%, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом що нараховується у наступному розмірі: 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56%. Кредит надавався на поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 9). Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника, як це передбачено умовами кредитного договору (а.с. 25-27, 30-83, 84). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22033000129944 від 05 червня 2019 року відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого за нею станом на 14 грудня 2021 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 77\~376,20 грн., що складається з наступного: 60\~068,55 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 3\~783,65 грн. сума боргу по відсоткам, 13\~524 грн. сума боргу по комісії (а.с. 28-29). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 22033000129944 від 05 червня 2019 року (а.с. 18-21). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/2021\~від 15 грудня 2021 року ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22033000129944\~від 05\~червня 2019\~року в сумі 77\~376,20 грн. (а.с. 13). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22033000129944 від 05 червня 2019 року в загальному розмірі 77\~376,20 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних суд виходить із наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню 2\~125,41 грн. збитків від інфляції за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року та 3% річних за цей же період в розмірі 345,60 грн., а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 570 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 16 травня 2023 року уклав з адвокатом Дорошенко М.А. договір про надання правової допомоги № 16/05, повноваження якої підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю та ордером, що згенерований на підставі цього договору. Також, відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16 травня 2023 року вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін та становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, тобто вартість однієї години адвоката складає 1\~514,00 грн. (50% від 3\~028 грн.) (а.с. 6, 15-16, 17). Із наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 20 лютого 2024 року вбачається, що позивачем за вказаним договором понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником [PERSON] , що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у розмірі 7 570 грн. (за 5 годин витраченого часу), сплата яких підтверджується платіжною інструкцією № 5845 від 21 лютого 2024 року (а.с. 10, 11). В той же час, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі\~7 570, що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: approved