Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Адвокат Опаленик М.Ю., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, яку мотивує тим, що 26.02.2000 року Виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] (далі - Позивач) та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу в них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09.08.2019 року згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/4963/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2016 року по справі № 308/2693/16-ц стягнуто з [PERSON] , 1977 року народження, [ADDRESS] , на користь [PERSON] , 1977 року народження, [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, починаючи з 16.03. 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). Після розірвання шлюбу їх син [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо. Позивач зазначає, що вона працює на посаді продавця у ПП «Король Марти Юріївни» та згідно довідки про доходи виданої Головним управлінням ДПС у Закарпатській області, за період з жовтня по грудень місяць 2023 року, заробітна плата становить по 6 700 гривень за місяць та в період з січня місяця по березень місяць 2024 року становить 7 100 грн., на місяць. Аліменти визначені Рішенням Ужгородського міськрайонного суду в розмірі 500 гривень та її заробітна плата не надають їй змоги в повному обсязі забезпечити нормальні потреби дитини. Потреби дитини значно зросли, зокрема вказані розтрати пов`язані зі збільшенням витрат на обіди дітей в шкільному закладі, при цьому також значно подорожчали в ціні продукти харчування та комунальні платежі. При цьому позивач зазначає, що їй допомагають її батьки. Однак батько дитини також має обов`язки забезпечувати потреби гідного проживання та розвитку їх спільних дітей. Також позивач вказує і на те, що хотіла б, щоб син пішов, на заняття з плавання, для нормального розвитку дитини, на що також потрібно витрачати кошти. Як вказано у позовній заяві, окрім щомісячних внесків за дитину, в вищевказаному навчальному закладі з метою забезпечення належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, позивач також несе витрати на одяг, взуття, шкільне приладдя, інші внески - самостійно. Допомоги у вихованні дитини та догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере, а її прохання розподілити витрати, пов`язані з навчанням та оздоровленням дитини відповідач ігнорує. Крім того, позивач звертає увагу на те, що з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, так як батьки є пенсіонерами та не змозі виділяти з пенсійного забезпечення кошти, оскільки такі потрібні останнім на особисті потреби та ліки. Хоча електроенергія та газ потрібні для проживання їх спільних дітей. Так, зокрема відповідно до платіжних документів, які надходять на ім`я її батька [PERSON] , за споживання газу за грудень місяць 2023 року нараховано 3 330.00грн., за січень місяць 2024 року нараховано 2 784.91 грн., за лютий місяць 2024 року нараховано 2 204.06 грн., а також за споживання електроенергії відповідно до платіжної квитанції нараховано за листопад місяць 2023 року - 710.16 грн., за грудень місяць 2023 року 638.88 грн. З даного слідує, що Позивач в середньому за місяць витрачає лише за споживання комунальних послуг грошові кошти в сумі 3 500 гривень. Крім зазначеного, Позивач самостійно вимушена витрачати кошти на лікування неповнолітнього сина, що також впливає на її матеріальне становище, зокрема лише в період за 2023 рік Позивачкою потрачено на лікування кошти в сумі близько 20 000 гривень, що лише підтверджені документально наявними у Позивачки платіжними квитанціями. За рекомендаціями лікарів неповнолітньому синові на протязі 12 місяців, необхідно проводити реабілітаційний період, щодо лікувального масажу спини та проведення кінезіотерапії, що у свою чергу потребує відвідувати лікувальні заклади, а тому на вказані процедури планується витрати кошти в сумі 45 000 гривень. А також, на даний час продовжується лікування хвороби «Лайма» (Хвороба Лайма (також відома як бореліоз, Лайм-бореліоз, системний кліщовий бореліоз) природно-осередкова інфекційна хвороба з групи бактеріальних зоонозів, яку спричинюють борелії комплексу Borrelia burgdorferi sensu lato. Хворобу передають кліщі.) (на підтвердження вказаного захворювання, додається відповідна медична довідка), на що також потрібні значні кошти (на даний час, неможливо підрахувати заплановані витрати на лікування, оскільки курс такого може тривати довгий період). Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки, веде розкішний спосіб життя (має у власності автомобіль), що свідчить про те, що він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, а він оплачує тільки ті, які визначені судом та не бере участі у додаткових витратах. При цьому позивач стверджує, що всі речі, необхідні для дитини вона купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги та ін. Враховуючи сімейний та майновий стан відповідача виходячи із засад розумності, справедливості, пропорційності та приймаючи до уваги законодавчо встановлений обов`язок обох батьків надавати допомогу на утримання дітей, Позивачка просить збільшити стягнення аліменти з відповідача на утримання дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до дня досягнення дитиною повноліття. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку фінансову можливість, оскільки молодий за віком, працює водієм, веде спільний бізнес з другою дружиною, отримує стабільні доходи, у свою чергу позивачка, джерел прибутку не має. Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців він немає, аліменти на утримання будь-яких осіб не сплачує, особою з інвалідністю не являється, на обліку у вузьких спеціалістів не перебуває, відповідач на теперішній час має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму із проведенням щорічної індексації відповідно до закону. Також приймаючи до уваги ті обставини, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання неповнолітньої дитини сторони на теперішній час не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та матеріально утримувати неповнолітнього сина та забезпечувати його належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, самостійно не в змозі, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. За таких обставин, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] , на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2016 року, по справі № 308/2693/16-ц, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі - 5000 грн., з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки адвокат Опаленик М.Ю. в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовну заяву просив задоволити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2000 року Виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] (далі - Позивач) та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу в них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09.08.2019 року згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/4963/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2016 року по справі № 308/2693/16-ц стягнуто з [PERSON] , 1977 року народження, [ADDRESS] , на користь [PERSON] , 1977 року народження, [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, починаючи з 16 березня 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). Встановлено, що після розірвання шлюбу їх син [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в позові зазначає, що розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2016 року, який має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Позивач також вказує, що працює на посаді продавця у ПП «Король Марти Юріївни» та згідно довідки про доходи виданої Головним управлінням ДПС у Закарпатській області, за період з жовтня по грудень місяць 2023 року, заробітна плата становить по 6 700 гривень за місяць та в період з січня місяця по березень місяць 2024 року становить 7 100 грн., на місяць. З наведеного слідує, що аліменти визначені Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2016 року, в розмірі 500 гривень та заробітна плата позивачки не надають їй змоги в повному обсязі забезпечити нормальні потреби дитини. Також встановлено, що Позивач самостійно вимушена витрачати кошти на лікування неповнолітнього сина, що також впливає на її матеріальне становище, зокрема лише в період за 2023 рік Позивачкою потрачено на лікування кошти в сумі близько 20 000 гривень, що підтверджені документально наявними у Позивачки платіжними квитанціями. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи наведене, суд вважає, що після постановлення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2016 року матеріальний стан позивача та відповідача змінився через значні інфляційні процеси в Україні, та значне підвищення вартості життя, розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно вказаного рішення менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а тому виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на користь позивачки, що стягнуті за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2016 року по справі №308/2693/16-ц до 3500 грн. з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved