Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Ратнівський районний суду Волинської області рішенням від 22.05.2024 позов представника позивача адвоката Панасюка І.І. в інтересах [PERSON] до АТ "Державний ощадний банк України" про відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією задовольнив: зобов`язав АТ "Державний ощадний банк України" повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 9500 грн, списаних за неналежною платіжною операцією, шляхом перерахування на кредитний картковий рахунок [PERSON] у АТ "Державний ощадний банк України"; стягнув із АТ "Державний ощадний банк України" в користь [PERSON] 1211 грн 20 коп. судового збору. Представник позивача [PERSON] адвокат Панасюк І.І. 29 травня 2024 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, оскільки в ході останнього судового засідання, до виходу головуючого в нарадчу кімнату, він зробив заяву про подачу доказів про судові витрати позивачки протягом п`яти днів з моменту ухвалення судом рішення у справі. Просить ухвалити додаткове рішення у справі № 166/429/24, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши понесені позивачем судові витрати за надану правову допомогу з відповідача. Представник відповідача [PERSON] 05 червня 2024 року через систему "Електронний суд" скерувала на адресу суду заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у якому зазначила, що позивач у позовній заяві не надав суду попередній орієнтований перелік сум судових витрат, зокрема витрат на професійну правову допомогу, а також не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Крім того, вказала, що відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд при розгляді справи не встановив протиправної поведінки Банку, а спір виник саме через дії позивача, які стали результатом списання коштів з рахунку, отже, підстави відшкодування судових витрат з позивача відсутні. Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Покликаючись на постанови Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 380/12348/22, від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, просить суд зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Представник позивача надіслав до суду відповідь на заперечення, у якій зазначив, що суд вправі, а не зобов`язаний відмовити позивачу у відшкодуванні витрат у випадку неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат. Водночас, представник відповідача ігнорує той факт, що безпосередньо у позовній заяві позивач указав, що ним плануються витрати, пов`язані з розглядом справи по суті, а також витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, і зробив застереження, що остаточний розрахунок розміру понесених витрат надасть суду впродовж п`яти днів з моменту ухвалення рішення у справі, що й зробив. Грошовий розмір цих витрат на той час оцінити не було можливості, оскільки наперед не було відомо, а ні про кількість судових засідань у справі, а ні стадії судового процесу, в яких доведеться брати участь представнику позивача. Також відповідач у своєму запереченні на одну з підстав відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат вказує, що спір виник саме через дії позивача, які стали результатом списання коштів з рахунку, а отже підстави відшкодування судових витрат з відповідача відсутні. При цьому, відповідач нехтує положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка чітко визначає особу, на яку покладаються інші судові витрати, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Також указав, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачем були предметом розгляду в межах ЦПК України, а не КАС України, а тому покликання відповідача на практику Касаційного адміністративного судуу складі Верховного Суду вважає недоречним. Просить задовольнити заяву позивача і ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] понесених витрат за надану правову допомогу в розмірі 6500 грн. Представник позивача адвокат Панасюк І.І. у судовому засідані заяву підтримав із підстав, зазначених у ній. Уважає вказаний розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим. Пояснив, що орієнтовний розрахунок витрат під час звернення до суду із позовною заявою не вказав, бо такі витрати не були остаточно обумовлені з клієнтом й останнім на той час не понесені. Усі витрати до ухвалення остаточного судового рішення він ніс особисто як адвокат позивача. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи неспівмірністю розміру витрат на правову допомогу обсягу наданої допомоги, а також невиконанням позивачем обов`язку подати разом із позовною заявою попереднього розрахунку судових витрат. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Суд звертає увагу, що застосування відповідних положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. Поряд з цим, представник відповідача не довела, що подання представником позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат не разом із позовом, а впродовж п`яти днів після ухвалення рішення по суті, позбавило відповідача можливості підготуватися до засідання задля спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача у позовній заяві зробив таке застереження, водночас положення зазначеної вище норми закону не містять вимоги повідомлення про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду № 380/12348/22 від 23.01.2024 суд уважає не доречним, оскільки відносини, які склились між сторонами, були предметом розгляду в межах адміністративного судочинства, яке містить вимоги щодо зазначення поважності причини неможливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат. Натомість ЦПК України такої вимоги не містить. \~ \~ \~ \~Передбачених частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України суд під час розгляду справи не встановив. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивачки подав до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги б/н від 01.02.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Панасюком І.І.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1054 та ордера про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Панасюком І.І.; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2024, де вказано вартість послуг адвоката; акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 25.05.2024, відповідно до якого адвокатом Панасюком І.І. було надано правову допомогу [PERSON] на загальну суму 6500 грн (переговори з клієнтом для надання консультацій, укладення договору про надання правової допомоги 500 грн; опрацювання документів представлених клієнтом 500 грн; адвокатський запит начальнику відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Бончаку О.П. 500 грн; претензія про відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією 500 грн; підготовка та подача позовної заяви з додатками до суду 2500 грн; участь у 2 судових засіданнях 2000 грн); копію прибуткового касового ордеру № б/н від 25.05.2024 та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 25.05.2024, відповідно до якої адвокатом Панасюком І.І. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 6500 грн. Наведене дає підстави для висновку, що витрати позивачки [PERSON] на правову допомогу у розмірі 6500 грн є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи, а також з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та часом, на них затраченим. Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача АТ "Державний\~ощадний банк\~України" на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн.

Outcome: approved