Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] у січні 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради, про усунення перешкод спілкуванні з дитиною та її вихованні, й визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позовні вимоги потивовані тим, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2015 року, який рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.09.2021 року розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки від шлюбу мають малолітнього сина й прийняття ними рішення про різне місце проживання після розірвання шлюбу, не дійшли згоди про спосіб участі його як батька у спілкуванні з дитиною та вихованні, чинення йому з боку відповідачки перешкод у спілкуванні з дитиною, просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод як батьку у спілкуванні з дитиною та його вихованні, визначити спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та вихованні у формі пропонованих ним годин, а саме: щопонеділка з 17.00 год. до 20.00 год., щосереди з 17.00 год. до 20.00 год., щоп`ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., щонеділі з 17.00 год. до 20.00 год., 23 липня щороку з 9.30 год. до 20.00 год., спілкування батька з дитиною без обмежень за допомогою телефонного зв`язку, мережі Інтернет, враховуючи розпорядок дитини, відвідування батьком дитини в будь-який час за попереднім погодженням із матір`ю дитини, супроводження дитини батьком до навчального закладу з можливістю забирати дитину, участь батька у батьківських зборах, святах та інших заходах, в яких бере участь дитина, супроводження батьком дитини на відпочинок дитини, оздоровлення в межах України та за кордоном без супроводу матері, у разі хвороби дитини відвідування дитини батьком не менше однієї години на добу з урахуванням рекомендацій лікаря, проживання дитини разом із батьком кожні другі вихідні дні місяця з 17.00 год. п`ятниці до 20.00 год. неділі, проживання дитини разом з батьком під час відпустки батька один раз на рік тривалістю від одного до двох тижнів з попереднім повідомленням матері дитини, в свій день народження батько має право цілий день провести разом із дитиною, побачення батька з дитиною в день народження баби та діда по батьковій лінії за місцем проживання баби та діда при попередньому погодженні часу та тривалості зустрічей, мати не має права передавати дитину третім особам чи змінювати місце проживання дитини без дозволу батька, мати зобов`язана на вимогу батька повідомити про місцезнаходження дитини, її фізичний та психоемоційний стан, мати зобов`язана в день зустрічі дитини із батьком привозити дитину до батька за місцем його проживання, а батько по завершенню зустрічі привозити дитину до місця проживання матері, батько та мати спільно вирішують який навчальний заклад буде відвідувати дитина, при виїзді матері із дитиною за межі м.Вінниці зобов`язана попередити про це батька не пізніше, ніж за 10 днів до переміщення, мати зобов`язана негайно попередити батька про будь-які стани дитини, що можуть становити загрозу її життю чи здоров`ю та забезпечити вільну можливість батька піклуватись про дитину, мати та батько спільно святкують день народження дитини, виїзд за кордон із дитиною на відпочинок має право будь-хто із батьків за умови попередження про намір не пізніше, ніж за два тижні до виїзду із належним оформленням письмового дозволу на виїзд дитини за кордон, батьки святкують Новий рік, Різдво, Великдень із дитиною почергово, мати зобов`язана повідомити батька на його вимогу в будь-який момент часу про місцезнаходження дитини, її стану, чим займається дитина, мати зобов`язана не чинити перешкод батькові отримувати інформацію про дитину у вигляді відео, фото чи геолокації, батько, як в присутності матері, та й у її відсутності, має право відвідувати із дитиною сімейного лікаря та медичні установи в разі потреби, заборонити батькам налаштовувати дитину проти одного. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо надання позивачу як батьку дитини годин спілкування з дитиною щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а також щосуботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., оскільки дитина має складний діагноз «Соматотропна недостатність», за яким має ускладнений розвиток росту, наразі дитина перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога, за призначенням лікаря щоденно приймає гормонально-замісну терапію шляхом введення ін`єкцій в руку препарату « Генотропін », й у зв`язку зі станом дитини, пропонований позивачем графік, не є прийнятним. Звернула увагу, що батько дитини не має житла в м.Києві, мешкає у гуртожитку (хоспісі), де неприйнятні умови для дитини. Звернула увагу суду, що про вказані нею обставини, докази не надала, проте позивач визнає такі обставини. Позивач погодив те, що зазначені відповідачкою обставини щодо стану здоров`я дитини є дійсними. Дитина лікується. Відповідачем відзив на позов не подано. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як орган опіки й піклування повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як орган опіки й піклування звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника з підтриманням висновку Органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за № 101-1721 від 21.02.2024 року, який вважав за доцільне рекомендувати суду визначити участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: щосереди з 17.00 до 20.00 год., кожні друга, четверта суботи з 10.00 до 18.00 год., кожні перша, третя неділі з 10.00 до 18.00 год., щорічне оздоровлення протягом двох тижнів в літній період (а.с.44-45 том 2). Третя особа - Служба у справах дітей Лука-Мелешківської сільської радиповторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду), звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності третіх осіб відповідно до поданих ними заяв на підставі наявних у справі доказів та за погодженням сторін. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального позовної провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності третьої особи та за погодженням сторін, з урахуванням висновку органу опіки й піклування. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за № 101-1721 від 21.02.2024 року, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2015 року, який рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.09.2021 року розірвано (а.с.9-13 том 1). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони проживають за різними адресами після розірвання шлюбу. Син сторін [PERSON] , [INFO], проживає з маті`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де, відповідно до Висновку органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за № 101-1721 від 21.02.2024 року, для проживання, розвитку та начання дитини створено належні умовим, про щопрацівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації обстежено житлово-побутові умови та складено відповідний акт від 15.01.2024 року (а.с.45). Відповідач не має заперечень щодо визначеного місця проживання дитини з матір`ю. Матір дитини у своїх поясненнях зазначила, що у грудні 2020 року батько дитини з`їхав з орендованої квартири і до липня 2021 року взагалі не з`являвся у житті дитини, не цікавився ним, не телефонував, не відвідував. З липня 2021 року батько дитини цікавиться ним епізодично, не постійно, ігнорує потреби дитини та особливостями здоров`я, пов`язані з діагнозом дитини. Зі слів матері, дитина має складний діагноз « Соматотропна недостатність», за яким має ускладнений розвиток росту, наразі дитина перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога, за призначенням лікаря щоденно приймає гормонально-замісну терапію шляхом введення ін`єкцій в руку препарату « Генотропін », що визнається позивачем. Вона визнає, що такі ін"єкції дитині позивач вміє робити. Також відповідачка визнає, що розуміє потреби сина в увазі з боку батька, підтримці, допомозі у навчанні та становленні як особистості, тому не заперечує щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитинною. Водночас, просила враховувати стан здоров`я дитини, його малолітній вік (8 років), лише часткову (епізодичну) участь батька у вихованні дитини, місце проживання дитини з матір`ю. Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO]., на час розгляду справи має малолітній вік - 8 повних років, проживає з матір`ю. Як вбачається із Висновку органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за № 101-1721 від 21.02.2024 року,вказаний колегіальний орган дійшов до висновку про необхідність рекомендувати суду визначити участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: щосереди з 17.00 до 20.00 год., кожні друга, четверта суботи з 10.00 до 18.00 год., кожні перша, третя неділі з 10.00 до 18.00 год., щорічне оздоровлення протягом двох тижнів в літній період (а.с.44-45 том 2). Місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Після досягнення дитиною чотирнадцяти років, відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини визначається нею самою, а тому суд при вирішення даного спору враховує дану норму. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони мають позитивне ставлення до дитини, відповідачка, з якою дитина проживає, проявляє щоденну турботу до дитини, повноцінно виконує батьківські обов`язки щодо щоденного утримання та виховання дитини. Відповідачка визнає, що позивачем виконується рішення суду щодо стягнення з нього як батька аліментів на утримання сина, заборгованості не має. При розгляді спору суд насамперед виходить з інтересів такої дитини, її малолітнього віку, враховуючи при цьому сталі соціальні/родинні зв`язки, місце проживання, навчання, фізичний стан дитини, прихильність дитини до обох батьків, що визнається відповідачкою. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Вирішуючи спір в частині визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, суд, враховуючи вік такої дитини, яка має повних 8 років на час розгляду справи, стану її здоров`я та за її віковими показниками, за яких така дитина має певний режим харчування та відпочинку, вживання гормонально-замісної терапії, якого батько дитини має дотримуватися під час зустрічей з дитиною, вважає за необхідне встановити батьку дитини години участі у вихованні та спілкуванні із сином з урахуванням графіку, визначеним органом опіки та піклування із деяким корегуванням з урахуванням забезпеченням прав дитини, його стану здоров`я. Що стосується пропонованого позивачкою графіку побачень батька з дитиною, то він не може бути прийнятним з огляду на те, що за таким графіком у дитини не сформується стійкий емоційний зв`язок до батька. При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, у дитини наявний зв`язок з батьком, бажання спілуватися з ним, як і батька до дитини. Батко дитини обізнаний про стан його здоров"я, вміє робити ін"єкції, які потребує дитина щоденно. Вимоги позову щодо деталізації взаємовідносин між батьками й дитини не можуть бути задоволені з огляду на визначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, який погливає вказану деталізацію, що забезпечить належне чітко визначене забезпечення прав сторін та дитини, визначені вказаним законодавством. Так, частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині 6 зазначеної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 157 СК України, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач як батько малолітнього сина має бажання приймати участь у вихованні дитини, враховуючи його особисту прихильність до дитини, психологічну прив`язаність й бажання бути батьком, те, що таке спілкування сприятиме повноцінному розвитку дитини, суд вважає за необхідне встановити батьку дитини години участі у вихованні та спілкуванні з дитиною із урахуванням інтересів дитини, її зайнятості, стану здоров`я та віку. Вирішуючи даний спір, суд враховує положення частин восьмої та дев`ятої статті 7 СК України про те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Також, суд враховує положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в тім, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд зазначає, що найбільш змістовий підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Також Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них у порівнянні з іншими. Отже, із вищевикладеного, суд робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що, батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України й стягнути з відповідача на користь позивача 1 073 грн. 60 коп. понесених позивачем судових витрат. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial