Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

19.03.2024 року [PERSON] (далі - позивач), через свого представника, адвоката Коваленко М.В., звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 17.08.2022 року між ними зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей у сторін немає. За час шлюбу подружнє життя у сторін не склалося, у зв`язку із тим, що у між ними виявилися протилежні погляди на життя, на обов`язки чоловіка та жінки. Між подружжям постійно виникають сварки та непорозуміння. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач не прагне відновити сімейні стосунки з відповідачем і в цьому немає жодної потреби, оскільки сторони стали цілковито сторонніми людьми, котрі живуть кожен своїм особистим життям. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Проте, оскільки відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи наведене, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, який був зареєстрований 17.08.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою суду від 27.03.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 27.03.2024 року та позовна заява з додатками надсилались відповідачці за адресою місця проживання, вказаною у позовній заяві (а.с.2, 18), проте поштове відправлення №0600264175825 (а.с.22-24) повернулось до суду без вручення з відміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з наведеним, відповідачка про розгляд справи була повідомлена відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.20), повідомлення розміщене на сайті 02.05.2024 року (а.с.25), а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 17.08.2022 року, про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис №1872; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.08.2022 року, а.с.8). Як вказав позивач, а відповідачка не скористалась своїм правом заперечити проти цього, що з 17.08.2022 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей у сторін немає. Спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку із тим, що між ними виявилися протилежні погляди на життя, на обов`язки чоловіка та жінки. Між подружжям постійно виникають сварки та непорозуміння. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Проте, оскільки відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с.1), слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved