Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

09 жовтня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року у розмірі 25 943,30 грн., судових витрат по сплаті судового збору 2147,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. Позов мотивований тим, що 13.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладенов електронній формі кредитний договір № 958367969, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9000,00 грн. на строк 30 днів. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 9000,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 12.01.2022року. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю проценти щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 751,90 річних, що становить 2,06 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання належним чином, а саме перерахувало грошові кошти в сумі 9000,00 грн. на банківську карту відповідачки. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року. 05.08.2020\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» укладено\~договір факторингу\~№ 05/0820-01,\~відповідно до\~умов якого\~до ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс»перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року. 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 04/08/23-01, відповідно до реєстру боржників до цього договору до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 25\~943,30 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу,16 943,30 сума заборгованості за відсотками. Оскільки заборгованість не погашена, позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~943,30 грн., судовий збір в сумі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. При цьому в позовній заяві міститься посилання на те, що відповідно до п.8 ст. 141 ЦПК України докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 10.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 10.11.2023 року відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на те, що останнім не доведено належними доказами факту відступлення права грошової вимоги до неї ( [PERSON] ) за кредитним договором № 958367969\~від 13.12.2021\~року \~ від\~первісного кредитора\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» до\~ТОВ «Таліон\~Плюс»,\~від ТОВ\~«Таліон Плюс»\~до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», оскільки на час укладення договорів факторингу ще не виникло кредитне зобов`язання між ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» \~та нею,\~тому й\~не перейшло\~право вимоги\~до неї\~й та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу. Вваає, що ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем у справі. 07.12.2023 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Ейс» в особі його директора [PERSON] надало додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що під час аналізу матеріалів справи, зареєстрованих в системі «Електронний суд» виявлено, що окремі додатки до позовної заяви не були завантажені з технічних причин, а саме файли з додатковими угодами № 26 від 31.12.2020 року та № 27 від 31.12.2021 року та Акт прийому передачі Реєстру боржників до договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023 року, у зв`язку із чим виникла необхідність в цих поясненнях. Вказує, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019 року(п.8.2 договору). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між цими товариствами укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 про продовження строку договору до 31.12.2021 року, згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 року строк договору було продовжено до 31.12.2022 року. У новій редакції договору факторингу датою його укладення було залишено як 28.11.2018 та № 28/1118-01 та встановлено , що предметом відступлення за ним є, в тому числі, вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому ( майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №173 від 15.02.2022 р. до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 р. до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 25\~943,30 грн. Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу право вимоги за договором факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023 року перейшло від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. Також зазначає, що розмір заборгованості по процентам за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року визначений відповідно до пункту 1.9 договору. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 13.12.2021 до 15.02.2022 відповідачка сплачувала заборгованість за відсотками 23.01.22-5 грн., 31.01.2022р 5 грн. Розмір заборгованості по кредиту відповідачкою не спростований. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.01.2024 року закрито підготовче засідання у справі, яка призначена до розгляду по суті. Подалі ТОВ «ФК «Ейс» надало заяву про розгляд справи за відсутністю свого представника, позовні вимоги підтримало за заявленими підставами. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Мазницький М.М. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю сторони відповідача з урахуванням відзиву на позовну заяву та судової практики апеляційної інстанції, яка долучена разом з відзивом. Дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 13.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 958367969 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до п.п.1.1.-1.7. цього договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно пункту 1.9.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю проценти щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 751,90 річних, що становить 2,06 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Уклавши цей\~договір,\~відповідачка підтвердила\~отримання та\~ознайомлення з\~інформацією \~ про\~умови кредитування\~та орієнтовану\~загальну вартість\~кредиту,\~надані виходячи\~із обраних\~нею умов\~кредитування.\~Сторони дійшли\~згоди,\~що у\~всіх відносинах\~між позичальником\~та кредитодавцем\~в якості\~підпису позичальника\~буде використовуватись\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно копії платіжного доручення № 69750а00-b8c7-43bb-b148-244b263a41e7 від 13.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 9000 грн. [PERSON] згідно договору № 958367969 від 13.12.2021 для зарахування на платіжну карту № 5168-75ХХ-ХХХХ-2861, без ПДВ Безготівкове зарахування . Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позичальник [PERSON] договір: № 958367969 від 13.12.2021, сума кредиту 9000 грн., строк кредитування 30 днів, процентна ставка: 0,21 % в день, заявка на кредит подана 13.12.2021 о 10:20, договір відправлено позичальнику: 13.12.2021, акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор MNV67P3J, ідентифікатор відправлено позичальнику 13.12.2021 о 10:22:32 год, ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 13.12.2021 о 10:22:58, перерахування грошових коштів позичальнику 13.12.2021 о 10:23:05. 10.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01. Згідно з додатковою угодою №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. строк дії цього договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31.12.2020 р. 31.12.2020 між цими ж товариствами укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 про продовження строку договору до 31.12.2021 року, згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 року строк договору було продовжено до 31.12.2022 року. У новій редакції договору факторингу датою його укладення було залишено як 28.11.2018 та № 28/1118-01 та встановлено , що предметом відступлення за ним є, в тому числі, вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому ( майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №173 від 15.02.2022 р. до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 р. до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 25\~943,30 грн. Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу право вимоги за договором факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023 року перейшло від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. 05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно з яким останнє набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року. 04.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 04/08/23-01, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року на загальну суму 25\~943,30 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» становить 25\~943,30 грн., яка складається з наступного: 9000 грн. основна сума боргу; 16943,30 грн. прострочена заборгованість за процентами. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Копії договорів факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та № 04/08/23-01 від 04.08.2023 також містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та від «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 958367969 від 13.12.2021 року Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. У зв`язку з вищезазначеним суд не приймає до уваги доводи відповідачки у відзиві на позовну заяву про те, що позивач є неналежним відповідачем у справі, тому у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь -який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положеннямист. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Подібних\~висновків Велика\~Палата Верховного\~Суду дійшла\~у постановах\~від 28.03.2018\~у справі\~№444/9519/12\~(пункти\~53,\~54),\~від 04.02.2020\~у справі\~№ 912/1120/16\~(пункт\~6.19),\~у постанові\~від 31.10.\~2018\~року у\~справі N\~202/4494/16-ц\~(провадження\~N\~14-318цс18).\~Тобто в\~постановах Великої\~Палати Верховного\~Суду вже\~неодноразово вказувалося\~на те,\~що цивільне\~законодавство постало\~як випадки,\~коли боржник\~правомірно користується\~наданими йому\~коштами та\~має право\~не сплачувати\~кредитору борг\~протягом певного\~узгодженого часу,\~так і\~випадки,\~коли боржник\~повинен сплатити\~борг кредитору\~,\~однак не\~виплачує кошти,\~користуючись ними\~неправомірно.\~Відповідно,\~відносини щодо\~сплати відсотків\~за одержання\~боржником можливості\~правомірно не\~сплачувати кредитору\~борг протягом\~певного часу\~врегульовані частиною\~першої статті\~1048\~ЦК України.\~Такі відсотки\~є звичайною\~платою боржника\~за право\~тимчасово використовувати\~надані йому\~кошти на\~визначених договором\~та законодавством\~умовах,\~що в\~межах належного\~та добросовісного\~виконання сторонами\~договірних зобов`язань,\~а не\~у випадках\~їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно їх не сплачує) також врегульовані законодавством.У випадку, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першоїстатті 1050 ЦК України порушенням у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається зобов`язання сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, відсотки, які тягнуться за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другої статті 625 ЦК Україниє особливим видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Подібні висновки сформульовані,зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019року у справах N703/2718/16-ц та N646/14523/15-ц. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а до стягнення з відповідачки [PERSON] підлягає заборгованість в розмірі 14 562 грн., яка складається з основної суми кредиту в розмірі 9000 грн. та процентів, нарахованих в межах строку дії кредитного договору ( з 13.12.2021 року по 12.01.2022 року за ставкою, зазначеною в пункті 1.9.1 договору кредитної лінії) в розмірі 5562 грн. Вимог про стягнення з відповідачки коштів на підставі ст.625 та ст.1048ЦК України, позивач не заявляв. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1205,22 грн. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь очікуваних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та надання на підставі ч.8 ст. 141 ЦК України строку для подання доказів понесених судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~частини 8\~статті 141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно пункту 5 частини 7 статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення зазначається призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Оскільки клопотання позивача про надання строку для подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, міститься в позовній заяві, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на «19» серпня 2024 року о 08-10 год. в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області та визначити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до 19 серпня 2024 року .

Outcome: partial