Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

До Дарницького районного суду м.Києва звернувся представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території з 01.05.2015 року. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 року «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема передано і будинок [ADDRESS] . Згідно електронних даних реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того позивачем надаються послуги з постачання електричної енергії за вищевказаною адресою, на підставі щорічного підписання заяви-приєднання до договору на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За період з 01.05.2015 року по 30.04.2023 року заборгованість відповідачів за спожиту електричну енергію становить 19609,32 грн. За період з 01.05.2015 року по 30.04.2023 року заборгованість відповідачів за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території становить 21289,13 грн. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуг з утримання будинків,споруд та прибутинкових територій у розмірі 21289,13 грн., за послуги з постачання електричної енергії у розмірі 19609,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 3592,48 та 3% річних у розмірі 1507,12 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2023 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, про розгляд справи у його відсутність. Крім того від останнього надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно до яких просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуг з утримання будинків,споруд та прибутинкових територій у розмірі 21289,13 грн., інфляційні витрати у розмірі 3592,48 та 3% річних у розмірі 1507,12 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 року «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема передано і будинок [ADDRESS] . З відповіді з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов`язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). З розрахунку наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги з 01.05.2015 року по 30.04.2023 року складає 21289,13 грн., та за період з 01.05.2015 року по 16.03.2020 року інфляційні витрати у розмірі 19609,32 грн. та три проценти річних у сумі 1507,12 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved