Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] з 1984 року перебував у шлюбних фактичних відносинах з [PERSON] , [INFO] . У період їхнього спільного проживання [INFO] народився син - [PERSON] . Оскільки дитина народилась не в шлюбі, в свідоцтві про його народження було записано прізвище матері - « [PERSON] », ім`я, яке вони обирали разом - « [PERSON] » та по-батькові - « [INFO] ». З 1984 року і до моменту смерті цивільної дружини позивача - 04.02.2003 року, позивач, відповідач та [PERSON] проживали разом, однією сім`єю. Після смерті [PERSON] , позивач з відповідачем продовжили проживати разом однією сім`єю і проживають по даний час, проте належним чином не оформили документально родинні відносини, як батько та син, а тому позивач змушений був звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 13.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від сторони позивача про витребування доказів, в якому просять суд витребувати для підтвердження факту, що актовий запис про батьківства зроблено зі слів матері, а саме від Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) витяг з державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.03.2024 року клопотання про витребування доказів було задоволено. 19.04.2024 року від Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшли на адресу суду витребуванні судом документи. Ухвалою суду від 22.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача та позивач подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка і чоловік, вели спільне сумісне господарство, підтримували подружні відносини. У період їхнього спільного проживання [INFO] народився син - [PERSON] , про що 03 грудня 1985 року Мінським відділом (бюро) запису актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №4055. В графі "батько" зазначений - [PERSON] , в графі "мати" зазначено - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 66-67). На підставі вимог Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС УРСР. Згідно із ч. 1 ст. 53 КпШС України, чинного на час [PERSON] , походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ч. 1 ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. За змістом ч. 2 ст. 55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі №6-20цс15 висловив правову позицію та вказав на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , померла [INFO] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, зроблено відповідний актовий запис №93. Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №41289 від 07.02.2024 року Медико-генетичного центру МАМА ПАПА, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%. За змістом ст. 134 СК України у разі визнання батьківства орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору залишити за рахунок держави.

Outcome: approved