Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.06.2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають непонолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Батько дитини не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Також, 23 лютого 2024 року позивачка звернулася до відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки останній не має зареєстрованого місяця проживання. За результатами розгляду відповідної заяви позивачці було повідомлено про відмову у реєстрації місця проживання дитини через відсутність згоди батька на реєстрацію дитини. Згоди в добровільному порядку на реєстрацію сина за адресою проживання матері отримати від відповідача неможливо, останній не відмовляється контактувати з позивачем в будь-якій формі, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно та визначити місце проживання дитини з матір"ю. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленний належним чином, відзиву на позов не надав. Представник Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надав до суду висновок щодо визначення місця проживання дитини, який обґрунтовується тим, що спеціалістом Управління 19.04.2024 року проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , проведена бесіда з [PERSON] та малолітньою дитиною. За адресою проживання створені всі умови для проживання та розвитку дитини: у дитини є окреме спальне місце, місце для ігор та відпочинку, книжкові полиці, місце для зберігання одягу та особистих речей. Зі слів [PERSON] , вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з сином ні засобами телефонного зв`язку, ні особисто. Після припинення шлюбних відносин, батько самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення дитини. Під час бесіди з малолітнім [PERSON] з`ясовано, що дитина з батьком не спілкується, бажає й надалі проживати разом з матір`ю. Відповідно до заяви [PERSON] від 22.04.2024 року, він згоден з визначенням місця проживання малолітньої сина разом з матір`ю, [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що малолітня дитина постійно проживає разом з матір`ю та бажає й в подальшому проживати разом з нею, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] . Просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.38-39) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.06.2019 року по 30.04.2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10) Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини на даний час. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, його батьком записаний відповідач (а.с.9) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 цього кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 цієї статті передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Однак, у даному випадку позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, а не із заявою про видачу судового наказу, тому у даному випадку суд не може зазначити "не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку". Враховуючи вік дитини, майнове становище сторін, те з ким проживає дитина, а також, що відповідачем доводи позивача не спростовувалися, суд вважає, що необхідно стягнути аліменти на утримання дитини з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. З наведених положень закону та встановлених обставин справи вбачається, що визначення місця проживання дитини з позивачкою відповідає інтересам дитини. На підставі встановлених обставин та зазначених положень закону позов у частині визначення місця проживання дитини також слід задовольнити. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн. за стягнення аліментів та 1 211,20 грн. за вимогу про визначення місця проживання дитини.

Outcome: partial