Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У вересні 2023 р. [PERSON] , який представляє інтереси позивача звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №74339296, укладеним 19.06.2022 р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у розмірі 11690,35 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2023 р. позовну заяву передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. 04.12.2023 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали заяви передано на розгляд судді Єросовій І.Ю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі N 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження N 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі N 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі N 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі N 24/260-23/52-б). Отримана судом інформація не надала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, а тому суд вирішив питання про відкриття провадження у справі з подальшим викликом відповідача у справі через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" згідно вимог частини 11 статті 128 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.06.2022 р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №74339296 за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно п.2.1.,2.2,2.3 договору позики, сума позики складає 5000,00 грн., строк позики 20 днів, процентна (фікована) ставка 1,99% в день. Кредитний договір підписано електронний підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який надісланий на номер телефону [PERSON] . Окрім кредитного договору [PERSON] підписано також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит з якої вбачається, що сума кредиту складає 5000,00 грн. та видається на строк з 19.06.2022 р. по 09.07.2022 р. зі сплатою процентів у розмірі 1094,50 грн. 14.06.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21 за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 28.07.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. яким внесено зміни до п.1.3 договору факторингу. 21.04.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №8 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. якої погодили загальну суму прав вимоги згідно реєстру боржників №7 від 21.04.2023 р., що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників №7 від 21.04.2023 р. за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. Згідно витягу з реєстру боржників №7 від 21.04.2023 р. до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] у розмірі 11690,35 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 6690,35 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, позивач набув право вимоги за вищевказаним договором позики. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення існуючої заборгованості. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Як вбачається із матеріалів справи, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №74339296 від 19.06.2022 р., за період з 21.04.2023 р. по 31.08.2023 р. неможливо встановити ні періоду нарахування заборгованості за відсотками, ні порядок її нарахування, оскільки позивачем вказується сума нарахувань, визначена первісним кредитором без проведення відповідних розрахунків. Суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків за договором. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є неприпустимим. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідача за кредитними договорами, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №74339296 від 19.06.2022 р. у межах тіла кредиту, що становить 5000,00 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1148,75 грн.

Outcome: partial