Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила ???позбавити [PERSON] [INFO] , уродженця Республіки Молдови, м. Глодень, батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 2018 року проживала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] в селищі Дрожжено Московської області Російської Федерації. Від спільного життя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, приблизно через півроку після народження доньки вони стали проживати окремо. В лютому 2021 року позивачка разом з донькою переїхала до м. Ізюм Харківської області, а в квітні 2022 року у зв?язку з військовим діями на території Харківської області вона переїхала до м. Полтави. Відповідач з лютого 2021 року не бачив дитину жодного разу. [PERSON] майже три роки ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. При цьому, відповідачу відомі засоби зв?язку та їхнє з донькою місце проживання, оскільки в квітні 2022 року під час телефонної розмови вона повідомила відповідача про місце свого перебування. Після цього, вона неодноразово писала повідомлення відповідачу стосовно того, чому він не цікавиться та не спілкується з донькою, але її повідомлення залишились без відповіді. Відповідач покладених законом на батьків обов?язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.01.2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.04.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримав, третя особа при вирішенні спору не заперечувала проти задоволення, просила винести рішення, яке максимально відповідатиме інтересам дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2018 року проживала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] в селищі Дрожжено Московської області Російської Федерації. Від спільного життя у нас народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, приблизно через півроку після народження доньки вони стали проживати окремо. В лютому 2021 року позивачка разом з донькою переїхала до м. Ізюм Харківської області, а в квітні 2022 року у зв?язку з військовими діями на території Харківської області вона переїхала до м. Полтави. Відповідач з лютого 2021 року не бачив дитину жодного разу. [PERSON] майже три роки ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. При цьому, відповідачу відомі засоби зв?язку та їхнє з донькою місце проживання, оскільки в квітні 2022 року під час телефонної розмови вона повідомила відповідача про місце свого перебування. Після цього, вона неодноразово писала повідомлення відповідачу стосовно того, чому він не цікавиться та не спілкується з донькою, але її повідомлення залишились без відповіді. Відповідач, покладених законом на батьків обов?язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються мною самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Вищевказане свідчить про те, що батько ухиляється від виховання та утримання дитини. Це свідчить про його байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життя в цілому. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно до ч. ч. 2, 3, ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 76 ЦПК України до суду надаються докази, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст., ст. 77, 79 ЦПК України всі надані докази є достовірними, належними, та такі що містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, що підлягає стягненню може бути визначено як у частці від заробітку (доходу) (ст. 183 СК України) так і в твердій у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved