Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначає, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира є не приватизованою. 22 квітня 2014 року на його ім`я був виданий ордер №410 на житлову площу у гуртожитку, а саме, кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі позивач по справі зареєструвався 25 грудня 2007 року та зареєстрований по теперішній час, де постійно проживає. Зазначена квартира складається з 1 кімнати житловою/загальною площею 13,10/18,82 кв. Відповідальним квартиронаймачем є позивач по справі. Іншого житла та нерухомості у власності він не має. Він з 6 листопада 1990 року по 24 травня 2001 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У 2001 році разом з сім`єю вирішили продати вказану квартиру, у зв`язку із чим він був знятий з реєстрації за вказаної адресою. Після продажу вказаної квартири за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із конфліктною ситуацією з колишньою дружиною та сином він опинився проживати на вулиці та не мав постійного житла. Наявність реєстрації за вказаною адресою підтверджується інформацією з Департаменту реєстраційних послуг. Отже, враховуючи вказане, у період з 24 травня 2001 року по 25 грудня 2007 року він не мав постійного місця проживання, а відповідно і місця реєстрації. Крім того, із довідки Державного ощадного банку України від 10 жовтня 2023 року вбачається, що залишок невикористаного ним житлового чеку складає 2,69 грн, що дає можливість реалізувати право на приватизацію житла. Позивач зазначає, що він звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. Листом №0676-3-868 від 22 листопада 2023 року йому було відмовлено у зверненні та повернуто подані документи у зв`язку із не наданням довідки про реєстрацію місця проживання особи в період з 24 травня 2001 року по 25 грудня 2007 року та довідки, видані органом приватизації за попередніми місцями проживання (в період з 24 травня 2001 року по 25 грудня 2007 року) щодо невикористання права на приватизацію державного фонду, та рекомендовано звернутись до суду, в зв`язку з чим він просить захистити своє право на приватизацію житла в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачем було надано відзив, відповідно до якого просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожен громадянин України має право на приватизацію житла. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частковою доплатою один раз. Для приватизації житла, відповідно до п.п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, громадянами, які виявили бажання приватизувати своє житло, до органу приватизації подається певний перелік документів, Одними із таких документів є довідка про реєстрацію місця проживання з 1993 року (початок приватизації) по теперішній час, та довідки відділу приватизації за попередніми місцями проживання щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Дані довідки підтверджують те, що особа, яка була зареєстрована по іншим адресам в період проживання за іншими адресами не використала право на безоплатну приватизацію житла. Відсутність вищезазначених довідок не дають можливість відділу приватизації зробити розрахунок позивачу на приватизацію житла. Громадянином [PERSON] до пакету документів на приватизацію не додані довідки про реєстрацію місця проживання в період з 24.05.2001 по 25.12.2007 рік та довідки відділу приватизації за попереднім місцем проживання в період з 24.05.2001 по 25.12.2007 рік щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Однак після допиту свідків в судовому засідання представник відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району [PERSON] поклалась на розсуд суду. Допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що про приватизацію [PERSON] їй нічого не відомо. [PERSON] з 2001 року проживав у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на одному з нею поверсі, в кімнаті 116. Раніше, з 2001 року, жив в кімнаті 135, потім, по теперішній час, живе в кімнаті 116. Допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2000 ороку зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позивач став проживати в цьому гуртожитку з 2001 року, спочатку жив у хлопця в кімнаті 135, а потім перейшов жити в кімнату 116, де живе на даний момент. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу та свідків, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу частин 1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ст.ст.30,41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Порядок проведення процедури приватизації регулюється Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України\~«Про забезпечення\~реалізації житлових\~прав мешканців\~гуртожитку» та наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». Відповідно до ст.3\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 кв.м загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 кв.м на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~врегульовані правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей. Статтею 129\~ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно з п.20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду . Ст.21 Положення передбачено, що орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. Відповідно до ст.22 Положення свідоцтво про право власності на житло видається органом приватизації на підставі розпорядження щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах. Конституційний суд України в своєму рішенні №15-рп/2010 від 10.06.2010 року, на яке посилається відповідач як на підставу відмови у приватизації, роз`яснив, що відповідно до змісту положень п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Тобто одноразовість приватизації житла законодавець обумовив номінальною вартістю житлового чека, а не кількістю квартир (будинків), площа яких відповідає цій вартості і встановленій санітарній нормі. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за №04-49/7-77, позивач [PERSON] з 06.11.1990 по 25.05.2001 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22 квітня 2014 року, [PERSON] отримав ордер №410 серії «Г» на поселення у гуртожитку по [ADDRESS] , за фактом проживання. Склад родини - одна особа. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] 24.04.2001 знятий з реєстрації місця проживання; з 25.12.2007 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки АТ «Ощадбанк» за №107.325-19/310 від 10.10.2023, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] , що зберігаються в AT «Ощадбанк» ТВБВ №10007/0325 м. Запоріжжя, йому відкрито приватизаційний депозитний рахунок та здійснено перерахування житлового чеку на суму 1,51 грн. (Одна грн. 51 коп.). Залишок невикористаного житлового чеку станом на 10.10.2023 р. складає 2,69 грн. (дві грн. 69 коп.). Відповідно до Довідки АТ «Ощадбанк» за №107.357-23/437 від 30.10.2023, списки на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] , в Банк не надходили. Відповідно до договору найму за № 46288944/901 від 26.10.2023, [PERSON] є наймачем житлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 22 листопада 2023 року за № С-676-3-868 на адресу [PERSON] направлена відповідь на звернення від районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, відповідно до якої заявнику відмовлено у наданні адміністративної послуги у зв`язку з тим, що ним до документів не надані довідки про реєстрацію місця проживання особи в період з 24.05.2001 по 25.12.2007 та довідки, видані органом приватизації за попередніми місцями проживання (в період з 24.05.2001 по 25.12.2007) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду та роз`яснено право звернутися до суду в порядку ст.8 п.11 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Так, згідно з ч.11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, саме на суд покладений обов`язок щодо розв`язання спірних питань, які виникають у процесі приватизації громадянами квартир державного житлового фонду. Відповідно, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] не використав в повному обсязі право на безкоштовну приватизацію житла, передбачену нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Крім того, матеріалами справи встановлено, що іншого житла позивач не має, що свідчить про те, що він має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому його «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції. Вирішуючи спір, суд враховує, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved