Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

До суду з даним позовом звернулася [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . Спадкоємці першої черги у померлої на час відкриття спадщини відсутні. Спадкоємцями другої черги є вона та [PERSON] 10.06.2022 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво на право на спадщину вона не змогла, оскільки відповідно до спадкового договору від 07.07.2021 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] право власності на будинок та земельну ділянку перейшло до відповідачки. На момент укладення договору [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними. Крім того, у зазначеному договорі допущено помилку в даті народження [PERSON] де замість 10.01.1951 року зазначено 01.01.1951 року. В зв`язку з цим, просить суд встановити факт належності вищезазначеного спадкового договору відчужувану [PERSON] та визнати цей договір недійсним. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022 року відкрито провадження по справі та ухвалено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. 28.10.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив в якому він зазначив, що [PERSON] до останнього перебувала в здоровому глузді, не мала жодних проблем з пам`яттю та відчуттям дійсності, а тому просив суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов з підстав зазначених в ньому та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність та необґрунтованість. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала Третя особа приватний нотаріус Науменко Л.І. в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Допитаний в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~показав,\~що в\~2021\~році у [PERSON] була дивна поведінка, а саме вона не здоровалася, забувала, при розмові дивилася вгору. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] влітку 2021 року брала у неї пісок та полуницю без дозволу, спілкувалася сама з собою та повідомила, що ночувала на могилі у померлої дочки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] в грудні 2021 року ходила підспівувала, видавала дивні звуки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] була неадекватною і влітку одягалась тепло, а взимку легше ніж влітку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] у першій половині 2021 року його вже не впізнавала і приблизно в середині літа 2021 року о 06 годині ранку бачив її коли та йшла з цвинтаря. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у травні 2021 року [PERSON] через раз його впізнавала, говорила, що пам`ятник на цвинтарі падав неодноразово. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у [PERSON] в кінці 2020 року змінилася поведінка, а саме вона почала дружити з відповідачем, хоча з 2002 року вони ворожували. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] починаючи з 2019 року начувала на цвинтарі, в 2021 році влітку була одягнута в теплий одяг. З відповідачем з 2020 року перебували в гарних стосунках, а до цього часу були ворогами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] була адекватною і за її проханням була наглядачем за виконанням спадкового договору. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з червня по грудень 2021 року він проживав у [PERSON] ,яка була повністю адекватною. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у 2021 році 1 раз на тиждень він бачив [PERSON] ,яка була адекватною та спілкувалася нормально. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у 2021 році вона 2 рази на тиждень бачила [PERSON] в магазині, на базарі, у відповідача і вона була адекватною. Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.1969 року (т.1 а.с.9). [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати- [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.1951 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т.1 а.с.115,157,158). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 21.03.1973 року [PERSON] зареєстрував шлюб у виконавчому комітеті Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області з [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) (т.1 а.с.155,156). 01.07.1978 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Іванківській сільській раді Бориспільського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.07.1978 року (т.1 а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району 13.12.2013 року [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району 27.02.2012 року [PERSON] померла [INFO] (т.1 а.с.12). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] та власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220884001:01:042:0071 площею 0,1522га (т.1 а.с. 182-190). 07.07.2021 року [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. і зареєстрованого в реєстрі за №1459 за яким набувач зобов?язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача (матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після його смерті) і в разі його смерті набуває право власності на майно Відчужувача, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 3220884001:01:042:0071, площею 0,1522 га, з цільовим призначенням для: будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна. ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - майно). Набувач зобов?язаний виконувати такі розпорядження відчужувача:у строки, зазначені у квитанціях чи будь-яких інших платіжних документах, за рахунок коштів набувача сплачувати платежі, що стосуються будинку як предмета цього договору, а також вартість послуг за користування електроенергією та телефонним зв?язком; не рідше одного разу на тиждень робити вологе прибирання будинку; організовувати його безперебійне забезпечення продуктами харчування,за власні кошти забезпечувати відчужувача усіма видами лікарняної допомоги та ліками (за рецептами лікарів) незалежно від їх вартості, залучати для консультацій лікарів за фахом або інших спеціалістів з медичних питань; протягом весняно-осіннього періоду власними силами або за допомогою залучених осіб обробляти земельну ділянку, що є предметом цього договору, вживати заходів для знищення бур?янів та шкідників садово-городніх культур (т.1 а.с.17,18). В матеріалах справи містяться копії квитанції з магазину ритуальних послуг, аптек, за спожитий газ, спожиту електроенергію за період серпень 2021лютий 2022 (а.с.122-131). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15.02.2022 року [PERSON] померла [INFO] (т.1 а.с.12). Це також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.1 а.с.159,160) 07.07.2021\~року [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. про згоду на призначення особою, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору за якою їй відомо про намір [PERSON] укласти з [PERSON] спадковий договір, предметом якого буде виконання розпоряджень [PERSON] (матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після її смерті) з набуттям після її смерті права власності на майно [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 3220884001:01:042:0071, площею 0,1522 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір передбачатиме призначення особи, яка буде здійснювати контроль за його виконанням. Цією заявою вона погодилась з пропозицією [PERSON] на призначення її особою, яка на безоплатній основі буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору, незалежно від обсягу повноважень, які вона повинна реалізовувати (т.1 а.с.133). Із заяви [PERSON] від 22.02.2022 року адресованої приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. вбачається, що вона є особою,яка здійснювала контроль за виконанням спадкового договору, посвідченого Науменко Л.Г. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 07.07.2021 року та підтверджує, що [PERSON] виконала повністю свої зобовязання по вищезазначеному договору за життя відчужувача [PERSON] , яка померла [INFO] та після її смерті (т.1 а.с.133). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №353-ц/45-ц від 15.03.2024 року КНП КОР «ОПНОМО» [PERSON] [INFO] під час складання та підписання спадкового договору від 07.07.2021 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад-судинну атеросклеротичну деменцію з психотичними включеннями, F 01.804 за МКХ-10. Ступінь виразності психічних розладів був такий,що [PERSON] [INFO] під час складання та підписання спадкового договору від 07 липня 2021 року не могла розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.2 а.с.93-96). Згідно зі\~статтею 76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що дата народження [PERSON] саме 01.01.1951, яка зазначена в повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб повністю співпадає із датою її народження, яка зазначена в оскаржуваному договорі, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Представник відповідача просив висновок судово-психіатричного експерта №353-ц/45-ц від 15.03.2024 визнати таким, що не відповідає критеріям допустимості, достовірності та надійності, оскільки експертизу проведено не уповноважено установою, експерт цієї установи не мав право проводити судово-психіатричні експертизи, оскільки термін дії повноважень експерта [PERSON] сплив і в посвідченні експерта зазначена дата наказу від 27.11.2027 року і експерт не надав відповіді на всі поставлені запитання. Разом з цим, такі посилання представника відповідача суд оцінює критично з огляду на наступне. Законність ухвали суду про призначення даної експертизи була перевірена Київським апеляційним судом, який постановою від 03.10.2023 року залишив ухвалу суду без змін (т.2 а.с.68-70). Крім того, щодо доводів сторони захисту стосовно проведення судово-психіатричної експертизи у неналежній установі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Згідно із ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України належать до державних спеціалізованих установ. Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Серед інших функцій воно здійснює організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами (абз. 3 пп. 10 п. 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (далі\~Положення).), державний контроль діяльності психіатричних установ незалежно від форми власності та фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги (абз. 13 пп. 10 п. 4 Положення) затверджує порядки проведення судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи; переведення хворих, які страждають на психічні розлади, щодо яких були застосовані примусові заходи медичного характеру, з одного закладу з надання психіатричної допомоги в інший за рішенням суду про зміну застосування примусового заходу медичного характеру, направлення хворих на наркоманію на примусове лікування; присвоєння кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичним і судово-психіатричним експертам та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних і судово-психіатричних експертів (абз. 29 пп.10 п. 4 Положення). Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною у сенсі ст. 7 Закону «Про судову експертизу», слід виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а із сфери управління її діяльністю та організації державного контролю. З наведеного вище Положення вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України, здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні та судово-психіатричні експертизи. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 30 березня 2020 року (справа № 462/3998/19). Також суд враховує те, що відповідно до Наказу МОЗ України №1555 від 31.08.2023 року термін дії посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів лікаря-спеціаліста, який сплив у період дії воєнного стану, подовжується на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування. З наданої представником відповідача роздруківки з реєстру атестованих експертів термін повноважень лікарів [PERSON] та [PERSON] сплив у період дії воєнного стану, а тому термін їх дії з врахуванням вищезазначеного продовжено на період дії воєнного стану, який на час проведення експертизи не скасований. З огляду на це, вказані експерти є уповноваженими особами на проведення такої експертизи та надання відповідного висновку. Крім того, суд враховує те, що відповіді експерт надав на всі поставлені судом питання і при її проведенні були використані ним матеріали цивільної справи та копія медичної документації, які надав представник відповідача разом з відзивом. За таких обставин, суд вважає наданий висновок експерта належним та допустимим доказом і бере його до уваги. \~За ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ч.ч.1-3\~ст.203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За правилами ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. За ч.1 ст.225 ЦК України \~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Враховуючи те, що оскаржуваний правочин був вчинений [PERSON] ,яка на момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та керувати ними,тому його на підставі ч.1 ст.225 ЦК України слід визнати недійсним. Разом з цим, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оскільки вони повністю суперечать показам інших свідків, та висновку експертизи, які є послідовними та взаємодоповнюючими. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial