Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №Р25.00502.005524489 від 26.07.2019 за яким надав позичальнику кредит. На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 укладеного між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №Р25.00502.005524489. Просив стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 170\~030,25 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 78 745,55 грн, заборгованість за відсотками 3\~984,25 грн, заборгованість за комісіями - 87\~300,45 грн та судові витрати. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Встановлено, що 26.07.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №Р25.00502.005524489 за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 94 207,00 грн з фіксованою процентною ставкою строком на 60 місяців шляхом перерахування кредиту за реквізитами платіжної картки. Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 1,99% в межах всього строку кредиту (а.с. 7-8). На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №Р25.00502.005524489 (а.с.12-13). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 за кредитним договором №Р25.00502.005524489 заборгованість становить 170 030,25 грн, з яких: 78\~745,55 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3\~984,25 грн заборгованість за відсотками, 87\~300,45 грн заборгованість за комісіями (а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р25.00502.005524489 від 26.07.2019 за період з 07.07.2023 по 30.11.2023 за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 170\~030,25 грн, з яких: 78\~745,55 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3\~984,25 грн. заборгованість за відсотками, 87\~300,45 грн заборгованість за комісіями (а.с.11). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідачем були порушені умови договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредитів, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованості по кредитам, заборгованості за відсотками. Щодо посилань позивача про стягнення заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту №Р25.00502.00524489 від 26.07.2019 в розмірі 87\~300,45 грн слід зазначити таке. Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування» Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно. Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту №Р25.00502.005524489 від 26.07.2019 в розмірі 87\~300,45 грн слід відмовити. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 82\~729,80 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотків; в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 170 030,25 грн.; позов задоволений на суму 82\~729,80 грн. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1315,16 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial