Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 28 листопада 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та навчається в академії в м. Києві. Після розірвання шлюбу з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття та останній своєчасно сплачував кошти. Відповідач на даний час має можливість матеріально утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки є особою працездатного віку, а отже і має можливість надавати матеріальну допомогу. На момент подачі даного позову, син є студентом 1-го курсу Національної академії внутрішніх справ у м. Києві. Оскільки відповідач є особою працезданого віку, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, що продовжує навчання. В зв`язку з чим, позивачем і подано до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, а саме до 04.07.2027, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, яке відкладено до 20 травня 2024 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року задоволено клопотання [PERSON] , залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якості третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , оскільки предмет спору у даній справі безпосередньо стосується його інтересів. Відкладено судове засідання до 12 червня 2024 року. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач частково визнав заявлені позовні вимоги. Свої заперечення мотивує тим, що сторони перебували в шлюбі. Шлюб було розірвано за рішенням суду від 28.11.2008 року. Від цього шлюбу особи мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час син, [PERSON] є повнолітньою дитиною, котрий на даний час зарахований студентом першого курсу Національної академії внутрішніх справ в м. Києві. [PERSON] навчається на очній формі навчання, отримує стипендію та проживає в гуртожитку Навчального-наукового інституту №2 з підготовки слідчих і криміналістів МВС України в м. Києві, розташованого за адресою: 02000, м. Київ, вул. Ірини Бекешкіної, 3. Він, не заперечує щодо утримання своєї повнолітньої дитини, але вимога в стягненні на користь позивача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до закінчення сином навчання, а саме до 04.07.2027, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років вража неправомірною. На даний час Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб зареєстровано 30 вересня 2011 року. Від цього шлюбу особи мають сина - [PERSON] , [INFO] (далі по тексту - малолітня дитина). Малолітня дитина знаходиться на забезпеченні відповідача, адже мати малолітньої дитини на даний час отримує мінімальну заробітну плату, яка визначена чинним законодавством. Після розлучення син - [PERSON] проживав з матір`ю, проте в цей період часу з батьком постійно підтримував родинні стосунки. Також звертає увагу суду, що, під час вступу до Національної академії внутрішніх справ повнолітня дитина ( [PERSON] ) проживала з Відповідачем і він приймав активну участь в організації здачі вступних іспитів сином, і на теперішній час беру активну участь в вихованні дитини зустрічається з ним, спільно проводить час та як батько надає йому необхідну для нього матеріальну допомогу, з моменту його навчання в Національній академії внутрішніх справ. Вважає, що при розгляді позову, суд першої інстанції повинен виходити з того, що це суперечитиме вимогам закону та не порушуватиме прав кожної зі сторін, оскільки обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. При зверненні до суду з відзивом на позовну заяву Відповідачем надано довідку про доходи, з якої вбачається, що він працює на посаді заступника завідувача відділу в Київському НДЕКЦ МВС і його розмір заробітної плати становить 26\~190,71 грн. (отримання на руки). Вказані обставини свідчать про те, що Відповідач має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Поряд з цим, з урахуванням навчання [PERSON] , місцезнаходження навчального закладу в межах міста, де проживає дитина, середню вартість проживання в м. Києві (вартість харчування, проїзду, інших послуг) та розмір прожиткового мінімуму, матеріальний стан Відповідача - платника аліментів, вважає суд повинен дійти до висновку, що в частині визначення частки від доходу Відповідача на 1/10, що з урахуванням розміру заробітної плати - становитиме близько 2\~619,07 грн. У даному випадку вбачається, що син [PERSON] [INFO] , був зарахований до навчального закладу у серпні 2023 року, навчається на денній формі, тобто, він не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати свої нагальні потреби під час здобуття вищої освіти. З даним позовом, Відповідач звернулась до суду у березні 2024 року. За таких обставин, суд першої інстанції має підтвердження щодо наявності підстав для часткового задоволення позову. Однак, при визначені судом розміру аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, з урахуванням тих обставин, що у Відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина, та на теперішній час Відповідач як батько постійно надає сину [PERSON] необхідну для нього матеріальну допомогу - є завищеним. Тому, просить вимоги позовної заяви задовольнити частково, встановивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на період навчання, а саме до 04.07.2027, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення аліментів в розмірі 1/10 частки заробітної плати (доходу) відповідача, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного висновку. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа №199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 лютого 2006 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 листопада 2008 року у справі №2-1801/2008, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.7). Відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 28 лютого 2007 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки Національної академії внутрішніх справ МВС України №46/11-7263 від 02 серпня 2023 року, [PERSON] з 14.08.2023 зарахований курсантом 1-го курсу Національної академії внутрішніх справ (ІV рівня акредитації) денної форми навчання за державним замовленням для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Право». Наказ Національної академії внутрішніх справ від 02.08.2023 №337 о/с. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 вересня 2011 року вбачається, що 30 вересня 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2020 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії довідки Київського НДЕКЦ МВС про доходи заступника завідувача відділу [PERSON] загальна сума доходу за період з 01.02.2024 по 31.03.2024 за винятком аліментів становить 66\~064,68 грн. Відповідно до копії довідки від 25 квітня 2024 року за №1, [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , працює в ФОП [PERSON] з 01.04.2024. На даний момент займає посаду кондитер. Дохід за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 склав 8\~100 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що син відповідача [PERSON] , [INFO] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, так як навчання проводиться за денною формою, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки є особою працездатного віку, є працевлаштованим та отримує щомісячну заробітну плату, тому суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. Зазначені обставини є підставами для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. При визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, тощо. Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №761/10510/17. Згідно досліджених матеріалів справи позивач навчається за рахунок коштів державного бюджету. Відомості про витрати на купівлю підручників, оплату проїзду до навчального закладу, інші витрати позивача матеріали справи не містять. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує працездатний вік відповідача, та те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, суд вважає, що з відповідача на утримання повнолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/8 частки всіх його заробітку (доходу), щомісяця, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, що буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Водночас, суд вважає за необхідне допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць на підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що судом позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково, а саме, на 50%, та враховуючи, що на підставі п.3 ч.1 статті 5 Закону України Про судовий збір, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто, 50%, що становить 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial