Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача третьої особи. Позивач [PERSON] 11 березня 2024 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, зазначивши його батьком. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2016 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] склались фактичні шлюбні відносини, проживали разом, вели спільне господарство, проводили вільний час та дозвілля, відпочивали, надавали спільну допомогу їхнім родинам та близьким родичам. За час фактичних відносин позивач завагітніла та 10 лютого 2017 року від спільних шлюбних відносин народилась спільна дитина [PERSON] , актовий запис №116. Зазначення по-батькові дитини відбулось через відсутність зареєстрованого шлюбу із відповідачем. На час спільного проживання із відповідачем поживачка вже мала дитину [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу, у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем та відсутністю допомоги від колишнього чоловіка вимушена була оформити державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та через протиправну поведінку колишнього чоловіка [PERSON] по відношенню до своєї дитини, позивач звернулась до суду про позбавлення останього батьківських прав. 23 січня 2024 року з відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб та з метою забезпечення права дитини знати свого батька і перебувати з ним у правовому зв`язку та право отримувати відповідну підтримку від батька, вимушена була звернувся до суду з даним позовом. Відтак просить суд визнати громадянина України [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис за №116 від 15.02.2017 (свідоцтво про народження [NUMBER] ) відповівдно до рішення суду, виключивши в графі "батько" запис " [PERSON] " замість цього вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] відомості про [PERSON] , виключивши в графі "прізвище" та "по-батькові дитини" запис " [PERSON] " та " [PERSON] " замість цього в графі "прізвище" та "по-батькові" дитини вказати " [PERSON] " та " [PERSON] ". Відповідач відзиву не подав, від третьої особи письмових пояснень щодо позову не надходило. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2024, прийнято позовну заву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2024, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2024. 14.05.2024 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено до 24.05.2024. 24.05.2024 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено до 03.06.2024. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що оскільки відповідач - біологічний батько дитини - військовослужбовець, існує наявність високого ризику втрати відповідачем працездатності, яка зобовязує її як матір дитини вжити заходів щодо забезпечення майбутнього дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позов визнав в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Садовський В.Є. у судовому засіданні підтвердив, що дійсно відповідач визнав обставини викладені у позовній заяві, просить їх задовольнити пояснивши, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом, дійсно при народженні дитини батька вказано зі слів матері хоча біологічним батьком є саме відповідач, необхідність у визнанні батьківства спровокувало те, що відповідач розуміє відповідальність перед дитиною, хоче щоб дитина дійсно мала у разі негативних наслідків допомогу від держави. Представник третьої особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Мінісерства юстиції (м. Одеса) не з`явилась, надала до суду заяву в якій, посить розглянути справу за її відсутност рішення прийняти згідно чинного законодавства. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] , батьками вказані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, встановлено, що відомості про батька [PERSON] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.113.202 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 23.02.2024 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Частиною 3 ст.12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.126СК\~України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128\~СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму\~Верховного СудуУкраїни\~№3\~від 15.05.2006року\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215\~ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів,висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, провадження № 61-29614св18, Верховний Суд зазначив про те, що враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно- генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства відповідачем. Згідно зі статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 128 Сімейного кодексу, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Таким чином, судо доходить висновку, що позивач має не просто ставити питання про встановлення батьківства, а і навести конкретні докази щодо батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] . Сам той факт, що [PERSON] не заперечує батьківство, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження цього, не є достатнім для прийняття судом рішення про встановлення батьківства. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, провадження № 61-29614св18, Верховний Суд зазначив про те, що враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно- генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства відповідачем. Щодо твердження сторін, що немає можливості провести експертизу,оскільки це досить затратно, то суд акцентує увагу, що сторонами не надано до суду інших доказів на підтвердження батьківства. Це можуть бути письмові докази, пояснення свідків, фотографії або відеозаписи. Щоб у суду сформувалася чітка позиція, що дитина дійсно походить від конкретного чоловіка. Матеріали справи не містять доказів щодо спорідненості [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, клопотання, в порядку ст.103 ЦПК України, про проведення судово-генетичної експертизи за ухвалою суду сторони не подавали. Всі інші докази, долучені позивачем, не підтверджують та не можуть бути підставою для встановлення батьківства. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки нею не надано жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Разом з цим, пунктом 2.13.4. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі заява про визнання батьківства. Отже, суд роз`яснює сторонам право урегулювання вказаних відносин в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК Українисудові витрати слід покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed