Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

12.10.2023 представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 22.12.2022 у розмірі 60\~722,06 грн та судові витрати у розмірі 2\~684 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 25.06.2021 підписала анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяла на себе зобов`язання виконувати умови Договору, після чого за допомогою системи ОТП було підписано Заяву №б/н від 22.12.2022. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що були наданій їй на ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 50\~000 грн. Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.09.2023 становила 60\~722, 06 грн, в тому числі: 46\~968, 46 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 13\~753,60 грн заборгованість за відсотками. Представник позивача стверджує, що на даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. Тому представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою від 16.10.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд даної справи. 15.02.2024 відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування зазначила, що вона не заперечує той факт, що 25.06.2021 між нею та банком було укладено договір приєднання і що вона подавала анкету заяву клієнта. Проте заяви про відкриття кредитної лінії від 22.12.2022 ні вона безпосередньо, ні через систему «Приват24» не укладала. Відповідачка вважає, що відносно неї було вчинено шахрайські дії, тому остання звернулась до поліції з відповідною заявою. Червоноградським РВП ГУНП у Львівській області було відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства. Щодо погашення заборгованості у сумі 2472, 02 грн (трьома платежами по 1087,66 грн, 783,23 грн та 651,13 грн) зазначає, що вона сама не погашала заборгованість, це банк списав з її інших банківських карток без її відома і згоди грошові кошти, оскільки це передбачено Умовами та правилами, згідно з яким був укладений даний кредитний договір та видана кредитна картка, яку вона не отримувала. Також відповідачка вказала, що до позову також не додано документів на підтвердження того, за допомогою якого саме номера телефону проходило укладення вказаного кредитного договору і на який мобільний телефон надійшла кредитна карта. Відтак, відповідачка вважає, що це підтверджує факт того, що не вона укладала даний кредитний договір, а шахраї. Дізнавшись про відкриття кредитної лінії на її ім`я та списання грошових коштів вона відразу зателефонувала в службу безпеки Червоноградського відділення «Приватбанку». Враховуючи зазначене, просила в позові відмовити. 12.03.2024 на електронну пошту суду та 21.03.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача, в якій зазначено, що по даному факту було проведено службову перевірку, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». Заборгованість на момент проведення службової перевірки по клієнту [PERSON] становить: - 60 722,06 грн, універсальна картка 5168752006573201, яка була активована через Приват 24 22.12.2022 із кредитним лімітом 50 000 грн; 2 684,00 грн. по штрафному договору. 23.12.2022 з карти 5168752006573201 кредитні кошти 49,441.03 грн (з них комісія 1,440.03 грн.) та з карти для виплат [NUMBER] власні кошти в розмірі 4490 грн через Приват24 були переказані на картку [NUMBER] , яка також була активована 22.12.2022. З картки [NUMBER] , після прив`язки її до сервісу GooglePay, кошти двома траншами були виведені через сторонній платіжний сервіс MonoDirect (процесінг Монобанк). Подальший рух коштів встановити немає можливості. Згідно даних програмного комплексу PANLike?Kim транзакції на сторонньому мерчанті проведено з ручним вводом номеру картки, введенням CVV-коду та коду для інтернет-платежів 3-D Secure. Внаслідок шахрайських дій з карт [PERSON] 23.12.2022. в загальному було неправомірно списані кошти на суму 53932,03 грн, з яких 49441,03 грн кредитні кошти. В програмних комплексах Банку встановлені дані про витребування інформації з приводу шахрайський дій невідомих осіб правоохоронними органами по кримінальному провадженню №12022142150000241. Також в пк «Вхідна кореспонденція» виявлено письмове звернення клієнта [PERSON] з вимогою проведення перевірки. З приводу цього Департаментом по роботі із скаргами проведено перевірку заявка БОК №15738108. за результатами якої вказано, що 22.12.2022 клієнт [PERSON] , іпн [NUMBER] , id [NUMBER] перейшла за фішинговим посиланням на шахрайський сайт з метою отримання коштів згідно програми підтримки, де ввела дані входу в Приват 24. В подальшому шахраї, отримавши доступ в акаунт Приват24 клієнта [PERSON] , випустили від її імені карту Універсальна 5168752006573201 з кредитним лімітом 50000 грн. та через картку Е- підтримка 5168750016663889 за допомогою платіжного сервісу Монобанку вивели кошти за межі АТ КБ ПриватБанк на невстановлені рахунки. 24.04.2024 представником відповідачки було подано додаткові письмові пояснення по даній справі, у яких зазначено, що згідно відповіді на відзив банк сам не заперечує факту того, що саме шахраї заволоділи грошовими коштами [PERSON] , а тому просить відмовити у задоволенні позову. 25.04.2024 представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому вона вказує, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідачки не є підставою звільнення останньої від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Жодних доказів того, що операції здійснювала інші особа до суду не надано. Більше того, за результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена. Також зауважує, що із виписи по рахунку установлено, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. 28.05.2024 представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справу у її відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував позовну заяву, оскільки відповідачка не укладала даний договір, грошей не утримувала, від її імені була вчинена шахрайська операція. Також зауважив, що по даному факту зареєстроване кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування. Крім цього зауважив, що банк визнає факт вчинення шахрайський дій відносно його довірительки. Також просив врахувати практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин. Відтак, просив у задоволені позову відмовити та стягнути судові витрати, а саме правову допомогу в сумі 5 тисяч гривень із позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. 25.06.2021 відповідачкою була підписана Анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої дана заява разом Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. Також у заяві зазначено, що відповідач погоджується на те, що строк позовної давності щодо вимог давності, які виникають на підставі Умов та Правил, становить 15 років, якщо інше не встановлено у відповідному підрозділі Умов та правил, що регулює умови надання відповідної послуги. Зобов`язується виконувати умови договору про надання банківських послуг, і підписавши цю анкету-заяву, підтверджує укладення про надання послуг, зобов`язується не використовувати поточний рахунок, що відкривається для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності. Крім цього, підписуючи дану анкету-заяву відповідач зобов`язувався самостійно ознайомлюватися із умовами та правилами надання банківських послуг на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua., що підтверджується підписом у заяві (а. с. 11-12). На підтвердження позовних вимог банком долучено до справи ще одну Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 22.12.2022 (надалі Заява) (а. с. 13-22, 95-114,165-174). До позовної заяви банк також додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Паспорт споживчого кредиту (а. с. 23-28,117-125, 176-180). Банк зазначає, що формулярами і стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, згідно з якими і обслуговується відповідачка, а Заявою підтверджується той факт, що він був проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «Приватбанк». Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.12.2022 станом на 17.09.2023 заборгованість, яка обліковується за відповідачкою становить 60\~722, 06 грн, в тому числі: 46\~968, 46 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 13\~753,60 грн заборгованість за відсотками (а. с. 7). Як вбачається з виписки за договором б/н 23.12.2022 відбувся автоплатіж на суму 49\~441,03 грн із картки № [NUMBER] , із 06.02.2023 по 08.02.2023 поповнялась карта №516875200657321, а першого числа кожного місяця, починаючи з лютого 2023 року по вересень 2023 року списувались відсотки за користування кредитного ліміту за ставкою 3,5% (а. с. 8, 93,137, 163). Також в матеріалах справи міститься заява про відкриття поточного рахунку та приєднання до умов та правил надання послуги Картка для виплат «єПідтримка» від 22.12.2022 (а. с. 127-136, 182-186). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022142150000241 від 28.12.2022 убачається, що 27.12.2022 із заявою звернулась [PERSON] про те, що 23.12.2022 невідома особа, діючи шляхом обману під вигаданим приводом, увійшовши в довіру до [PERSON] заволоділа грошовими коштами останньої, які були нараховані на картку [NUMBER] , правова кваліфікація ч. 3 ст. 190 КК України (а. с. 69,148, 196). Із довідки старшого слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП У Львівській області від 14.02.2024 вбачається, що [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні №12022142150000241 від 28.12.2022 (а. с.68). Із листа №20.1.0.0.0/7-221229/8751 від 31.12.2022 установлено, що переказ коштів з картки № [NUMBER] був здійснений шляхом створення регулярного платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під Вашою авторизацією. При даній процедурі клієнт вводить своїм користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Списання з картки № [NUMBER] коштів стороннім інтернет ресурсом проводиться після введення номеру картки, CVV2 коду, терміну дії. Після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure. На жаль, чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу. Тому банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів рекомендують звернутись до правоохоронних органів. (а. с. 153-154, 199). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1\~ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом установлено, що Заява про приєднання умов і правил надання банківських послуг від 22.12.2022, Паспорт споживчого кредиту та витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», а також заява про відкриття поточного рахунку від 22.12.2022 не міститься підпису відповідачки ні рукописного, ні електронного. [PERSON] (відповідачка) заперечує факт підписання вищевказаних документів. Відтак, суд вважає, що доказів того, що такі документи, в тому числі і Заява про приєднання умов і правил надання банківських послуг від 22.12.2022 були підписані відповідачкою та, відповідно, між сторонами досягнуто згоду з усіх істотних умов договору, матеріали справи не містять. Банк у заявах по суті спору зазначив та визнав, що шахраї, отримавши доступ до акаунта клієнта [PERSON] в Приват24, випустили від її імені карту Універсальна 5168752006573201 з кредитним лімітом 50000 грн. та через картку Е- підтримка 5168750016663889 за допомогою платіжного сервісу Монобанку вивели кошти за межі АТ КБ ПриватБанк на невстановлені рахунки. З цієї підстави відповідачка просить відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що:«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. У постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року в справі №691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) суд дійшов до висновку, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Отже, враховуючи зазначене, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Таким чином, саме банк повинен доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Статтею 76\~ ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.\~77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На думку суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 23.12.2022 щодо перерахування з її карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 53\~932, 03 грн, з них 49\~441,03 грн кредитні кошти. Дослідивши розрахунок, наданий позивачем, установлено, що заборгованість, визначена банком в розмірі 60\~722,06 грн, містить суми, якими 23.12.2022 ймовірно шахрайським шляхом заволоділа невстановлена досудовим розслідуванням особа. При цьому, доказів на підтвердження існування іншої заборгованості за власними зобов`язаннями відповідачки, що не пов`язані з оспорюваною сумою, банком не надано, а отже суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Вирішаючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Згідно постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: договір про представництво інтересів (надання професійної правничої допомоги) від 14.02.2024 (а. с. 72), ордер на надання правничої (правової) допомоги між відповідачем та адвокатом Бордюком Михайлом Йосиповичем (а. с. 71), квитанцією про оплату за надані послуги у сумі 5000 гн (а. с. 210). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт понесення відповідачкою витрат на правову допомогу. Відтак, суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання адвокатом процесуальних документів та участь в судових засіаннях, дійшов до висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved