Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має відкритий банківський рахунок у АТ «УКРСИББАНК». В кінці січня 2023 року позивач очікувала переведення грошових коштів у розмірі 600 Євро від свого знайомого на ім`я [PERSON] , який мешкає в Італії, у якості грошової допомоги. 18.01.2023 останнім було виконано платіжну операцію з переведення вказаних грошових коштів, проте грошові кошти на рахунок позивача не надійшли. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з питання отримання грошових коштів, проте, отримувала однакові відповіді з посиланнями на окремі пункти постанови НБУ №18 від 24.02.2022, а саме, що її\~ платіж затримано на окремому аналітичному рахунку для обліку таких платежів до отримання окремого роз`яснення НБУ щодо використання норм вказаної постанови НБУ. Крім того, з цього питання позивач зверталася до Національного Банку України, проте, також отримала лист схожого змісту. На думку позивача, відповідач порушує її право щодо вільного володіння своїми грошовими коштами, тому звернулась до суду з вказаним позовом. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1-8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, його представник подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 24.02.2022 Правлінням Національного банку України було видано постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», яка є обов`язковою для виконання всіма банківськими установами України. Пунктом 17 вказаної постанови уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь. Зі сфівтованого платіжного документа (сформованого платіжною системою на підставі платіжного доручення до Райфайзенбанку відправника), який надійшов до АТ «УКРСИББАНК» для виконання операції по зарахуванню коштів на рахунок Відповідача, вбачалось, що відправником платежу є особа, яка має зареєстроване місце проживання в російській федерації (строка 3 в полі 50 сфівтованого платіжного документа, копія додається). Враховуючи вищевикладене, а також нормативні документи НБУ, що регулюють вказане питання, у АТ «УКРСИББАНК» були відсутні підстави для зарахування коштів на рахунок позивача. З огляду на викладене, Банк вважає вимоги позивача необґрунтованими та заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи надіслав до суду письмові пояснення по суті позову в яких зазначив, що постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 №107 затверджено Положення про здійснення установами фінансового моніторингу (далі - Положення №107), яким встановлюються загальні вимоги Національного банку України щодо виконання установами вимог законодавства України з питань фінансового моніторингу. Дія Положення поширюється на страховиків (перестраховиків), страхових (перестрахових) брокерів, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи (крім фінансових установ та інших юридичних осіб, щодо яких державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії здійснюються іншими суб`єктами державного фінансового моніторингу). платіжні організації, учасників чи членів платіжних систем, які надають фінансові послуги на підставі відповідних ліцензій чи реєстраційних документів; операторів поштового зв`язку; інші установи, які надають послуги з переказу коштів та здійснення валютних операцій; філії або представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України, інших юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги. Згідно з п. 11 Додатку 1 до Положення установа з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються в процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній в установі інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Згідно з п.п. 12 Додатку 1 до Положення, якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта установа виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то установа за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилених заходів належної перевірки у разі присвоєння високого рівня ризику. Відтак, суб`єкт первинного фінансового моніторингу, в цьому випадку - AT «Укрсиббанк», зобов`язаний був здійснити належну перевірку (верифікацію та ідентифікацію) клієнта та перевірку фінансової операції (переказу грошових коштів) на предмет її ризиковості відповідно до вимог внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу та з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із Законом №361-ІХ виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. 24.02.2022 Правлінням Національного банку України було видано постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», яка є обов`язковою для виконання всіма банківськими установами України. Пунктом 17 вказаної постанови уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь. Просить суд взяти до уваги вказані письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] має відкритий банківський рахунок у АТ «УКРСИББАНК», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 5). 18 січня 2023 року на банківський рахунок позивача був здійснений переказ грошових коштів у розмірі 600 Євро від [PERSON] , через фінансову установу, яка знаходиться за межами України «Райффайзен Банк». (а.с. 6) Зазначені грошові кошти на рахунок позивача не надійшли. 23 січня 2023 року та 30.11.2023 позивач письмово зверталась до відповідача з проханням роз`яснити обставини справи та повернути грошові кошти, проте двічі отримала листи-відповіді з посиланнями на п. 17 постанови НБУ №18 від 24.02.2022 та неможливістю повернення коштів. (а.с. 7, 8) Також, у листопаді 2023 року з приводу отримання грошового переказу позивач письмово зверталася до Національного Банку України, проте отримала відповідь, в якій зазначено, що вирішення спірних питань слід здійснювати безпосередньо з обслуговуючим банком. (а.с. 9-10) Аналізуючи норми права, на які посилалися сторони у справі, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Постановою Правління Національного банку України №107 від 28.07.2020 затверджено Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, яким встановлюються загальні вимоги Національного банку України щодо виконання установами вимог законодавства України з питань фінансового моніторингу. Дія Положення №107 поширюється на страховиків (перестраховиків), страхових (перестрахових) брокерів, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи (крім фінансових установ та інших юридичних осіб, щодо яких державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії здійснюються іншими суб`єктами державного фінансового моніторингу); платіжні організації, учасників чи членів платіжних систем, які надають фінансові послуги на підставі відповідних ліцензій чи реєстраційних документів; операторів поштового зв`язку; інші установи, які надають послуги з переказу коштів та здійснення валютних операцій; філії або представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України, інших юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги. Згідно з п. 11 Додатку 1 до Положення №107 установа з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються в процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній в установі інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Моніторинг ділових відносин/моніторинг фінансових операцій - аналіз фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі ділових відносин з ним, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній в установі інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі в разі необхідності про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями) (підпункт 19 пункту 5 розділу І Положення №107). Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать в тому числі: послуги із зарахування готівкових коштів на рахунки користувачів, а також усі послуги щодо відкриття, обслуговування та закриття рахунків (крім електронних гаманців); послуги із зняття готівкових коштів з рахунків користувачів, а також усі послуги щодо відкриття, обслуговування та закриття рахунків (крім електронних гаманців). За змістом положень ст.ст. 40-42, 47, 49 Закону України «Про платіжні послуги» для надання платіжної послуги (здійснення платіжної операції) необхідне її ініціювання, зокрема платником (володільцем рахунка), шляхом надання платіжної інструкції, яка має бути виконана надавачем платіжних послуг (банком) протягом операційного дня з моменту прийняття ним до виконання такої платіжної інструкції. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Згідно з п.п. 12 Додатку 1 до Положення №107, якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта установа виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то установа за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилених заходів належної перевірки у разі присвоєння високого рівня ризику. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що Національний банк України здійснює регулювання діяльності спеціалізованих банків через пруденційні нормативи та нормативно-правове забезпечення здійснюваних цими банками операцій. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках. 24 лютого 2022 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», яка є обов`язковою для виконання всіма банківськими установами України. Пунктом 17 вказаної постанови уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь. Зі сфівтованого платіжного документа (сформованого платіжною системою на підставі платіжного доручення банка-відправника «Райффайзен Банк»), який надійшов до АТ «УКРСИББАНК» для виконання операції по зарахуванню коштів на рахунок позивача [PERSON] , вбачається, що відправником платежу є особа, яка має зареєстроване місце проживання в російській федерації. (а.с. 56) Враховуючи вищевикладене, у відповідача були відсутні підстави для зарахування грошових коштів на рахунок позивача, тому вимоги позивача перерахувати на її банківський рахунок грошові кошти, перераховані 18.01.2023 є необґрунтованими та безпідставними. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як свідчать матеріали справи, належних та допустимих доказів порушення прав споживачів з боку АТ «УКРСИББАНК», матеріали справи не містять. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про захист прав споживачів слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю порушення прав споживачів. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed