Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

18 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області померла її матір [PERSON] , смерть якої була зареєстрована Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 06 червня 2011 року було зроблено відповідний актовий запис за № 30. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку площею 6,6979 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської (в теперішній час - Веселинівської) селищної ради Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки 4821755500:01:000:0177, посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529, виданим 03.09.2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001630. [PERSON] скористалася наданим їй законом правом на заповіт та 24 червня 1991 року склала заповіт, який було посвідчено секретарем Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 43, яким зробила заповідальне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті вона заповідає їй, тобто [PERSON] , 1955 р.н. Разом з тим, 18 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 269, яким зробила заповідальне розпорядження про те, що належне їй право на земельну частку (пай), підтверджене Сертифікатом, заповідає їй, тобто [PERSON] , 1955 р.н. У зв`язку із викладеним, право на спадкування за заповітом набула вона, а право на спадкування за законом набули дочки спадкодавиці [PERSON] , [PERSON] та вона також. Останні роки свого життя її матір [PERSON] хворіла та будучи людиною похилого віку, не могла самостійно здійснювати догляд за собою, у зв`язку з чим на початку 2009 року вона переселилася на постійне проживання до матері в [ADDRESS] та проживала з нею до дня її смерті. Наприкінці 2011 року вона звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення її спадкових прав, але нотаріус відмовилась приймати від неї заяву про прийняття спадщини, оскільки у неї було відсутнє свідоцтво про її народження, що на думку нотаріуса ставило під сумнів її право на спадкування. З метою отримання повторного свідоцтва про народження вона неодноразово зверталася до органів ДРАЦС, але у видачі повторного свідоцтва про народження її було відмовлено у зв`язку з тим, що в актовому записі про народження датою її народження зазначено [INFO], а в її паспорті громадянки України серія [NUMBER] від 05.12.2001 року, виданому Суворівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області дата народження вказана [INFO] . Восени 2020 року вона знову звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням щодо оформлення спадкових прав, але нотаріус, оглянувши надані нею документи, знову відмовила в цьому, посилаючись на недоведеність того, що вона є рідною дочкою [PERSON] та на пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Отримавши довідку-роз`яснення від 28.09.2020 року № 375/02-31, як підтвердження відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, вона звернулася до Суворівського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту родинних відносин з матір`ю. Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси, ухваленим 16 червня 2022 року у справі № 473/1618/21, заяву було задоволено та встановлено «факт родинних відносин, а саме факт того, що вона [PERSON] , народилася [INFO] , в селі Червоне Доманівського району Миколаївської області, є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] ». Крім необхідності встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, нотаріальному оформленню її прав на успадковане майно перешкоджає, те що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку МК № 097529 від 03.09.2004 року, який нею було втрачено за невідомих обставин. Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивач не може, вона звернулась з вказаним позовом до суду, просить встановити юридичний факт того, що вона постійно проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] з січня 2009 року по день її смерті [INFO] та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 6,6979 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської (в теперішній час - Веселинівської) селищної ради Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки 4821755500:01:000:0177, успадковану після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області, право власності якої було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529, виданим 03.09.2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001630. Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 08 травня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Але до суду від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівського селищної ради Андрія Стаднічук надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та визнання позовних вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 06 червня 2011 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 30 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку площею 6,6979 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської ( в теперішній час - Веселинівської) селищної ради Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки 4821755500:01:000:0177, посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529, виданим 03.09.2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001630. 18 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 269, яким зробила заповідальне розпорядження про те, що належне їй право на земельну частку (пай), підтверджене Сертифікатом, заповідає дочці [PERSON] , 1955 р.н. (а.с. 24) У зв`язку з викладеним право на спадкування за заповітом набула [PERSON] , а право на спадкування за законом набули дочки спадкодавиці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76808603 від 30.04.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси, ухваленим 16 червня 2022 року у справі № 473/1618/21, заяву було задоволено та встановлено «факт родинних відносин, а саме факт того, що вона [PERSON] , народилася [INFO] , в селі Червоне Доманівського району Миколаївської області, є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] ». Факт спільного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема: -показами свідка [PERSON] , яка суду показала, що вона була знайома з [PERSON] так як разом працювали в СВФ «Агросоюз», вона в той час була бухгалтером, а [PERSON] пайовиком, тобто передала в оренду земельну ділянку площею 6,70 га. Вона не пам`ятає чи був оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, у них зберігається лише копія; -показами свідка [PERSON] який суду показав, що він знав [PERSON] так як він працює керівником відділення фермерів, і в них так заведено, що похилим людям завозили зерно, покійній [PERSON] також завозили. Спочатку вона проживала сама, а потім проживала з донькою [PERSON] .. Після її смерті орендну плату ніхто не отримував; -показами свідка [PERSON] який суду показав, що він знайомий з позивачкою, а [PERSON] була його тіткою, спочатку проживала сама, а потім проживала з донькою [PERSON] приблизно 2 роки до самої смерті; -довідкою виданою Зеленівським старостинським округом Веселинівської селищної ради 2 Вознесенського району Миколаївської області, відповідно якої [PERSON] , 1955 року народження (зі слів її сестри [PERSON] ) проживала без реєстрації разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] з 2009 року по день смерті матері (а.с. 26). Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно заявнику для можливості реалізації спадкових прав. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини, а саме з січня 2009 року по день її смерті [INFO] . За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.04.2024 року, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 6,70 га, надану їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки - 4821755500:01:000:0177 (а.с.29). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9936638742024 від 11.04.2024 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 6,70 га, надану їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки - 4821755500:01:000:0177, на підставі Рішення органу виконавчої влади розпорядження голови Веселинівської районної державної адміністрації Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області 13.10.2003 639-р, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529 від 03.09.2004 року (а.с. 31-37). З договору оренди землі № 83 від 1 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] за життя передала в оренду Сільськогосподарській виробничій фірмі «Агросоюз» земельну ділянку площею 6,70 га строком на 5 років, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529 виданого 03.09.2004 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів за № 010401001630 (а.с. 38-40) Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 6,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Це її право було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 097529 від 03.09.2004 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010401001630. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку ніким не оспорене та недійсним не визнане. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, а позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса,зазначене право власності на спадкове майно повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved