Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

25 квітня 2024 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2021 шлюб між сторонами був розірваний. Станом на теперішній час спільна з відповідачем неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є людиною працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти, проте ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, тому позивач змушена звернутися до суду. 26.04.2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було відкрито провадження по вказаній справі за правила спрощеного позовного провадження. Позивач вимоги письмово підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просила задовольнити, про що подала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Відповідач вимоги позову визнав у повному обсязі, про що подав відповідну заяву. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01.11.2008 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 347.Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2021 шлюб між сторонами був розірваний. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , [PERSON] /відповідач/ та [PERSON] /позивач/ є батьком та матір`ю дитини відповідно. Вказана обставина підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 16.07.2009 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що був зроблений відповідний актовий запис № 336 [PERSON] є відповідачем по справі, який проживає окремо від дитини та не надає матеріальної допомоги. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 ст. 50 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Відповідно до положень СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). У своїй позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності з ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved