Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Адвокат Думич О.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.10.2023 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням позичити йому 10\~000,00 доларів США. Того ж дня відповідач, після отримання вказаної суми від [PERSON] , надав позивачу розписку, де вказав, що зобов`язується повернути грошові кошти до «20» жовтня 2023 року, а у випадку неповернення їх у строк додатково сплатити на користь [PERSON] пеню у розмірі 1% (один відсоток) від суми заборгованості за кожен день такого прострочення до моменту повного погашення заборгованості. Однак, починаючи із 20.10.2023 року (термін повернення грошових коштів) відповідач почав уникати будь-якого спілкування з позивачем. Більш того, коли [PERSON] все ж таки вдалось вийти з [PERSON] на зв`язок, то останній пообіцяв, що поверне усі кошти із нарахованою пенею у повному обсязі. Проте, станом на дату звернення до суду грошові кошти не були повернуті, а тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США, а також судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Думич О.І. про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлені належним чином шляхом надсилання повідомлення в електронний кабінет. В судове засідання не з`явились, проте на електрону адресу суду надіслали заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином як шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи, так і шляхом надсилання повідомлення про виклик на зареєстровану адресу проживання. Крім того, повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи. Так, відповідач [PERSON] 03 жовтня 2023 року власноруч написав розписку, відповідно до якої отримав у борг від [PERSON] 10\~000 доларів США, які зобов`язувався повернути у повному обсязі до 20 жовтня 2023 року. У випадку не повернення коштів у вказаний строк зобов`язався сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту погашення заборгованості. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Згідно з частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Зроблені судом висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України (справи №6-1967цс15, №6-50цс16). Представлена позивачем розписка про отримання відповідачем позики містить дані щодо особи позичальника та позикодавця, часу отримання позики, розміру отриманої позики, дати повернення позики, тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача. Щодо валюти боргу і грошового зобов`язання, то суд виходить з наступного. За змістом ст.ст.1046, 1049, 192\~ЦК України - не заборонено в Україні укладати договори позики в іноземній валюті, і відповідно до природи даного договору (за яким отримане в позику повертається у тому ж виді), та виходячи з умов договору між сторонами, які визначили, що валютою позики є долари США, враховуючи, що в позику передавались саме долари, і що у позичальника згідно розписки від 03.10.2023 виникло зобов`язання повернути вказану у розписці суму саме в доларах (10 000 доларів США), а не в національній валюті. Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц в постанові від 16.01.2019 р. відступила від правової позиції ВСУ у справі № 6-79цс14 і від позиції ВС у справі №308/3824/16-ц (щодо обов`язкового визначення грошового зобов`язання у національній валюті незалежно від того, що за договором позики предметом позики була іноземна валюта) і зробила такі висновки: Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Враховуючи, що за умовами договору між сторонами і фактично у позику були передані долари, що в розписці зазначено про борг у доларах, що за змістом розписки позичальник повинен повернути долари, і що відсутні будь-які домовленості щодо переведення боргового зобов`язання у національну валюту чи в еквівалент до національно валюти, - то суд робить висновок, що за умовами договору між сторонами позичальник має зобов`язання повернути борг у доларах у вказаній у розписці сумі, і тому поверненню позичальником (та стягненню за рішенням суду) підлягає сума боргу у іноземній валюті (валюті позики і валюті визначеного сторонами грошового зобов`язання). Таким чином відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 10 0000 доларів США. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача - адвокат Думич О.І. в позовній заяві зазначила про попередній розрахунок судових витрат, які поніс позивач із розглядом справи, та які становлять: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10\~000 гривень, судовий збір у сумі 3732,05 гривень. Також зазначила, що докази понесення вказаних витрат сторона позивача зобов`язується подати до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено судом після подання відповідних доказів. З огляду на вказане суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 3732,05 гривень. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved