Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на три земельні ділянки загальною площею 2,04 га, які розташовані на території Озерянської сільської ради, призначені для ведення товарного виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала вказані земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що не доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що вони є сестрами, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. У зв`язку з цим також просила суд в мотивувальній частині рішення суду встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , оскільки у їх свідоцтвах про народження містяться розбіжності у дівочих прізвищах, зокрема « [PERSON] » та « [PERSON] ». Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. копію спадкової справи № 290/2021, а також у Тлумацького відділу ДРАЦС в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, щодо актового запису про шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] за № 6, складений виконавчим комітетом Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. 21.03.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 290/2021, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Крім цього даною ухвалою витребувано з Тлумацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, щодо актового запису про шлюб, зареєстрований між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] за № 6, складений виконавчим комітетом Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] 02.04.2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 044738, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 245, згідно якого вона є власником земельної ділянки загальною площею 2,04 га, призначеної для ведення товарного виробництва, розташованої на території Озерянської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять три земельні ділянки площами: 0,7631 га (урочище «Загостинець» с. Озеряни Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області); 1,0202 га (урочище «Верхні жолоби» с. Озеряни Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області); 0,2589 га (урочище «Загостинець» с. Озеряни Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області), про що свідчать витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 3, 15-20). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4 зворот). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 10.05.2000 року (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, проживала разом з спадкодавцем до дня її смерті, вела з нею спільне господарство, доглядала за нею та проводила її похорон, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 374 від 16.08.2021 року (а.с. 11 зворот). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.02.2023 року інформація про заведену спадкову справа після смерті [PERSON] в реєстрі відсутня (а.с. 112). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 63 зворот, 64), а також постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 359 від 04.08.2021 року (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 290/2021 від 11.08.2021 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (матір позивачки) (а.с. 62-123), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (мати), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині, немає. Однак позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON] (мати), а саме щодо земельних ділянок, які належали [PERSON] , оскільки не доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. № 190/02-31 від 28.02.2023 року (а.с. 13-14). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.\~Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 рокуу справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої\~особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.\~Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.\~Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.\~ Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21). З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на земельні ділянки, які належали спадкодавцю, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту родинних відносин в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за заповітом. Так з копії свідоцтва про народження [PERSON] (матір позивачки) встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 01.09.2021 року вбачається, що до моменту реєстрації шлюбу [PERSON] (бабуся) значилась на дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Дані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про народження, де вона значиться як [PERSON] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). В свою чергу відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 04.04.2024 року, [PERSON] до моменту реєстрації шлюбу з [PERSON] значилась на дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с. 47-48). Дані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про народження, де вона значиться як [PERSON] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Тобто вказані розбіжності у дівочих прізвищах, зокрема « [PERSON] » та « [PERSON] », перешкоджають позивачці підтвердити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] (бабуся позивачки) та [PERSON] є рідними сестрами. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 164 від 06.03.2024 року в домогосподарстві, розташованому по [ADDRESS] у період з 1947 по 1949 роки значився наступний склад сім`ї: [PERSON] голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Такої особи як [PERSON] , в погосподарських книгах не виявлено (а.с.12). Також факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] та [PERSON] (бабуся) являються рідними сестрами підтверджується письмовими заявами свідків [PERSON] та [PERSON] , засвідчених секретарем Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 55, 56). Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] (бабуся позивачки), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , являються рідними сестрами, що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , являється тіткою [PERSON] (матір позивачки), [INFO] . Отже на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала їх за заповітом після смерті тітки [PERSON] . Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже [PERSON] (позивачка), будучи належним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкові земельні ділянки на своє ім`я в нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило,\~ суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України (в редакції 2003р.), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України,

Outcome: approved