Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до Органу опіки\~та піклування\~Нетішинської міської\~ради про\~повернення дитини\~на\~виховання матері, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради. В обґрунтування позову зазначається, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.08.2022 у [PERSON] та [PERSON] в примусовому порядку було відібрано малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. 13.10.2022 малолітній [PERSON] був поставлений на первинний облік служби у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування. 10.11.2022 малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також стосовно нього встановлено опіку та призначено опікуном рідну бабу [PERSON] . У січні 2024 року [PERSON] звернулася до Органу опіки та піклування Нетішинської міської ради із заявою про повернення [PERSON] на її виховання, і після проведеної перевірки умов проживання та інших обставин 09.02.2024 відповідачем було надано висновок про доцільність повернення дитини позивачу. З огляду на це позивач просила повернути їй на виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 17.05.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, а також залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (а.с. 36). Позивач у підготовче засідання не з`явилися, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, в якій також зазначила, що наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача Карназей А. у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що визнає позовні вимоги. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Ружицька О. та третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також вказали, що підтримують позовні вимоги. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, в якій також вказала, що не заперечує щодо повернення дитини матері. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та з 06.07.2021 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 27, 29). [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] (а.с. 28). Рішенням Виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 111/2022 від 03.03.2022 малолітній [PERSON] був негайно відібраний у його батьків [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим Службі у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради було доручено вирішити питання щодо влаштування цієї дитини (а.с. 15). Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 20 від 03.03.2022 [PERSON] був тимчасово влаштований у сім`ю рідної баби [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.08.2022 було задоволено позовну заяву Органу опіки та піклування Нетішинської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] і останній був відібраний у його батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Позовні вимоги зокрема обґрунтовувалися тим, що [PERSON] не проживає з дитиною та не займається її вихованням, а за місцем проживання батька дитини [PERSON] , з яким періодично проживав малолітній [PERSON] , умови для проживання дитини не створені, при цьому обидва батьки свідомо нехтують виконанням своїх батьківських обов`язків (а.с. 10-14). Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 84 від 13.10.2022 малолітній [PERSON] був поставлений на первинний облік цієї служби як дитина, позбавлена батьківського піклування (а.с. 17). Рішенням Виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 419/2022 від 10.11.2022 малолітньому [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 18). Рішенням Виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 420/2022 від 10.11.2022 над малолітнім [PERSON] було встановлено опіку, а його опікуном було призначено його бабу [PERSON] (а.с. 19). У листі Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 16.11.2023 зазначається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , і в неї на вихованні перебуває троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Її чоловік [PERSON] , [INFO] , на даний час перебуває за межами країни. За результатами обстеження встановлено, що в помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявна постільна білизна та продукти харчування у достатній кількості. Одяг у дітей чистий, вони мають охайний зовнішній вигляд та в них наявні засоби гігієни. Діти забезпечені сезонними одягом та взуттям. У будинку облаштоване придатні місця для сну та відпочинку, а також для ігор та навчальних занять. За результатами обстеження випадок класифікується як простий. Зі слів [PERSON] , її малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїм батьком [PERSON] . Хлопець займається у спортивній секції та музичній школі, бере участь у змаганнях та конкурсах. Спілкування із сином відбувається у телефонному режимі. На канікулах та, інколи, на вихідні дні мати забирає хлопця до себе. Дана сім`я у громаді характеризується позитивно. На обліку та під соціальним супроводом у центрі соціальних службо як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах, не перебуває (а.с. 20). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 08.01.2024, складеного старостою с. Вілія Рівненського району Рівненської області (Острозької територіальної громади) Стратюком В. за фактичним місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , багатодітна сім`я [PERSON] проживає у будинку батька чоловіка. У будинку наявні всі зручності, а саме проведена вода, є пічне опалення та санвузол. [PERSON] приділяє багато уваги вихованню дітей, останні відвідують школу та дитячий садок, мають усі необхідні речі та шкільне приладдя (а.с. 21-22). У своєму листі № 4579/121/124/111-2023 від 20.11.2023 начальник ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] зазначає, що [PERSON] , яка проживає у с. Вілія Рівненського району Рівненської області, згідно з інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» до адміністративної відповідальності не притягалася (а.с. 24) Відповідно до довідки\~\~Управління соціального захисту населення Славутської міської ради № 24-18/3215 від\~\~13.12.2023 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» призначено допомогу при народженні дитини з 01.06.2021 по 30.06.2024, а відповідно до постанови КМУ «Деякі питання надання соціальної підтримки багатодітним сім`ям» призначено допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, з 01.08.2021 по 30.06.2027. Загальна сума доходу за період з 01.06.2023 по 30.11.2023 становить 17760 грн (а.с. 25). У висновку Органу опіки та піклування Нетішинської міської ради № 12/02-02-08/24 від 09.02.2024 зазначається, що останній вважає доцільним повернути на виховання матері [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 6-8). Згідно з ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~№ 402-III від 26.04.2021 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1\~ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України\~№\~475/97-ВР від 17.07.1997. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) та у рішенні «Мамчур проти України» (№ 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 (№ 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За ч. 1 ст. 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з ч. 3 ст. 170 СК України\~якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених\~статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 400/936/18, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Як вбачається з рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.08.2022, підставою для відібрання малолітнього [PERSON] у його батьків було свідоме нехтування батьками виконанням своїх батьківських обов`язків та нестворення належних умов для проживання дитини. Проте із досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] , яка також виховує та належним чином забезпечує ще трьох малолітніх дітей, за місцем її проживання створені належні умови для життя та виховання [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~Будь-які відомості щодо наявності (в тому числі інших) підстав, передбачених\~статтею 170\~СК\~України для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини позивачеві, в матеріалах справи відсутні, натомість відповідач визнав позов, а орган опіки та піклування, у свою чергу, у наданій письмові заяві визнав вимоги позивача обґрунтованими, підтримавши їх. Відповідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що представник відповідача надала суду письмову заяву, в якій безумовно визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання представником відповідача позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позаяк судом встановлено, що відпали причини, які стали підставою для відібрання малолітньої дитини у позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та повернути малолітнього [PERSON] на виховання матері. Згідно з п. 5 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дітей і повернення їх тому, з ким вони проживали. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved