Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

26.04.2024 року адвокат Сибаль О.Б. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.11.2014р. між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому [INFO] народився син, [PERSON] . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.08.2022р. шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дитини з батьком (позивачем) за адресою: [ADDRESS] . Дитина зареєстрована та постійно проживає з батьком, який забезпечує її всім необхідним: одягом, харчуванням, навчанням, що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації батька та сина, а також Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Крім цього, 09.12.2021р. між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання дитини, відповідно до якого місцем проживання дитини визначено місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 08.04.2024р. позивач [PERSON] , проживає разом зі своїм сином та матір`ю у квартирі, самостійно займається вихованням свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з виданої виконкомом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області характеристики на позивача від 09.04.2024р., за час проживання в с. Липівка останній зарекомендував себе з позитивної сторони, поведінка у побуті скромна, з сусідами перебуває у хороших стосунках, виховує малолітнього сина - [PERSON] . Скарг від жителів села не надходило. Позивач офіційно працевлаштований у ТзОВ «Успіх БМ», займає посаду мийника транспортних засобів (рухомого складу), отримує офіційну заробітну плату, на підтвердження чого до позову додається довідка про його доходи. За місцем праці позивач проявив себе як сумлінний і відповідальний працівник. Належно виконує свої посадові обов`язки згідно посадової інструкції. За характером спокійний та врівноважений, жодних скарг від клієнтів на обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. Добрий батько, чесний і врівноважений, має довіру в керівництва. На підтвердження зазначених обставин додається характеристика з місця праці. Позивач незнятої чи непогашеної судимості. немає, на обліках у лікаря- нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується Витягом з бази МВС та довідками з КНП «Миколаївська міська лікарня». Матір дитини (відповідачка) проживає окремо, має іншу сім`ю, повністю самоусунулася від виховання дитини, взагалі не спілкується з нею, коштів на утримання сина не надає, не цікавиться його розвитком та навчанням. Як вбачається з характеристики на дитину з місця навчання, хлопчика виховує батько та бабуся. Вони відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Батько підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Мати, [PERSON] , з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником жодного разу на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась. Відповідно до довідки від сімейного лікаря, всі профілактичні огляди, щеплення, з приводу гострих захворювань з дитиною завжди приходив батько, [PERSON] , і бабуся [PERSON] . У психолого-педагогічній характеристиці дитини із закладу дошкільної освіти зазначається, що вихованням хлопчика займалася бабуся та батько. Мати садочок не відвідувала, вихованням дитини в закладі не цікавилась. 17.04.2024 року виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Сибаль О.Б. позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак надіслала суду письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи, в якому не заперечила щодо задоволення позову та просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. У відповідності до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого, згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2016 року є позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2022 року по справі №466/4611/24, шлюб між позивачем та відповідачем, які є батьками неповнолітнього сина [PERSON] розірвано та визначено місце проживання сина [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Крім цього, 09.12.2021р. між сторонами було укладено Договір про визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Черник Н.С., відповідно до якого місцем проживання сина [PERSON] визначено за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Сімейним кодексом України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що з 2021 року відповідач [PERSON] участі в вихованні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його життям, не спілкується з ними, не надає жодної матеріальної допомоги. Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з Реєстру територіальної громади від 09.04.2024р. (а.с.13-14). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 08.04.2024р., позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином та матір`ю у квартирі за адресою: [ADDRESS] , самостійно займається вихованням свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Згідно характеристики, виданої виконкомом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.04.2024р., за час проживання в с. Липівка [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, поведінка у побуті скромна, з сусідами перебуває у хороших стосунках, виховує малолітнього сина - [PERSON] . Скарг від жителів села не надходило (а.с.19). Крім того, позивач офіційно працевлаштований у ТзОВ «Успіх БМ», займає посаду мийника транспортних засобів, отримує заробітну плату, що підтверджується Довідкою про доходи від 08.04.2024 (а.с.20). За місцем праці позивач проявив себе як сумлінний і відповідальний працівник. Належно виконує свої посадові обов`язки згідно посадової інструкції. За характером спокійний та врівноважений, жодних скарг від клієнтів на обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. Добрий батько, чесний і врівноважений, має довіру в керівництва. Вказане підтверджується характеристикою ТзОВ «Успіх БМ» (а.с.21). Позивач незнятої чи непогашеної судимості немає, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується Витягом з бази МВС та довідками з КНП «Миколаївська міська лікарня» (а.с.22-23). Відповідно до характеристики навчального закладу Липівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області учня [PERSON] , останнього виховує батько [PERSON] та бабуся [PERSON] , вони відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини, батько підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори та шкільні заходи. [PERSON] з сімєю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником жодного разу на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась (а.с.24). Крім того, відповідно до довідки від 12.04.2024 сімейного лікаря, всі профілактичні огляди, щеплення, з приводу гострих захворювань з дитиною [PERSON] завжди приходив батько, [PERSON] , і бабуся [PERSON] (а.с.25). У психолого-педагогічній характеристиці вихованця ЗДО «Берізка» дитини [PERSON] зазначено, що вихованням хлопчика займалася бабуся та батько. Мати садочок не відвідувала, вихованням дитини в закладі не цікавилась (а.с26). Так, Висновком виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області від 17.04.2024 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.27-28). Суд вважає, що висновок даний на повно з`ясованих об`єктивних обставинах і тому суд покладає його в основу рішення. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, найважливіший обов`язок матері та батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину. Це обов`язок не лише перед дитиною, а й перед усією родиною та суспільством. Статтею 59 Закону України "Про освіту" та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів. Отже, на відповідача як матір дитини, законодавством покладено обов`язок піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до загальних положень Сімейного кодексу України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно вимог ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.ст.5,7 СК). Згідно з положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1985року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991року №789-ХII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина з моменту народження має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання. Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач у письмовому відзиві визнала позов. На підставі вищенаведеного, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved