Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

21 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношення доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що 24 квітня 2024 позивач уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 137. Позивача та відповідач подружні стосунки припинили та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року по справі № 204/2130/15-ц шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернула дошлюбне прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач 11 серпня 2017 року уклав шлюб з [PERSON] . Наразі, на утриманні позивача також знаходиться донька від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . З січня 2018 року [PERSON] та [PERSON] постійно проживали з позивачем, його дружиною та сестрою від другого шлюбу батька, за адресою: [ADDRESS] . З червня 2018 року батько влаштував дитину до приватного дошкільного закладу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , щоб забезпечити їй гідний соціальний розвиток, розширити навики, забезпечити здобуття нею необхідного фізичного, розумового та морального розвитку. Вихованням дитини повністю опікується батько та його нова дружина, тоді як рідна мати з січня 2018 року не спілкується з донькою, жодного разу не приїздила до неї та вихованням доньки не переймається. Оплату за навчання також здійснює батько самостійно. Дитина має декі захворювання, що потребують постійного лікарського нагляду та відповідної дієти. При цьому, виключно батько дбає про здоров`я дитини, перебуває за необхідності разом з нею на лікуванні в лікарні. Лише батько в період з 2018 року та по теперішній час купує дитині все необхідне шкільне приладдя, одяг та взуття. Виключно позивач з сім`єю дбає про дозвілля дитини, її мандрівки та відпочинок. Мати з дитиною не зустрічалась та не проявляла ініціативи з цього питання. Окрім цього, дружина позивача - [PERSON] , дбаючи про потреби дитини, ставлячись до дитини к до рідної, контролювала та контролює виконання дитиною домашніх завдань, що задають на уроках, купувала дитини речі, іграшки, ортопедичне взуття, на підтвердження чого надано квитанції. Після повномасштабного вторгнення з метою збереження життя сім`ї, дружина позивача та доньки виїхали за межі України. Весь цей час відповідачка коштів на утримання дитини не надає, тому позивач звернувся до суду з завоюю про видачу судового наказу, на підставі якої Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 22 травня 2023 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі частини доходу. Все необхідне для дитини, одяг, взуття, іграшки позивач купує сам. Забезпечення в плані харчування, здобуття освіти, розумового та морального розвитку також покладено на позивача. Із заяви [PERSON] посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. від 19.02.2024 року, зареєстрованої в реєстрі за № 72, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, починаючи з січня 2018 року відповідач жодного інтересу до дитини не проявляє, не бажає приймати участі в її житті, не спілкується з дитиною, жодного піклування про дитину не має, не цікавиться її життям, станом здоров`я не переймається, тобто свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків та немає наміру їх виконувати. За таких обставин, позивач вважає, що свідоме та тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки матері, та відповідно підставою для позбавлення її батьківськи прав. Тому, з метою забезпечення інтересів дитини, відсутність у відповідача інтересу до участі у вихованні дитини, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі відповідачки та її представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, але надала суду лист з проханням розглядати справу без участі представника та в інтересах дитини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц , від 29 листопада 2019 року № 127/23281/18 та від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 10 січня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 26. У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Вказане рішення суду набрало законної сили 6 травня 2015 року. Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 14 квітня 2023 року за № 10/5-528 [PERSON] разом з своєю донькою [PERSON] , має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом обстеження умов проживання від 11 березня 2014 року підписаного [PERSON] , [PERSON] , а також акту про фактичне місце проживання від 11 березня 2024 року, посвідченого головою вуличного квартального комітету по вул. Яворницького [PERSON] , у період з січня 2018 року по березень 2022 року за адресою: [ADDRESS] , малолітня [PERSON] проживала разом із своїм батьком - [PERSON] та його дружиною - [PERSON] , а також сестрами - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 8 квітня 2024 року № 40, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , 22 березня 2022 року виїхали за межі України. Відповідно до письмових пояснень сімейного лікаря [PERSON] від 22 лютого 2024 року у період з січня 2018 року по лютий 2022 року, [PERSON] , [INFO] , знаходилася під лікарським наглядом у Комунальному некомерційному підприємстві «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради. При цьому, [PERSON] своєчасно звертався до сімейного лікаря, дотримувався всіх рекомендацій. Мати дитини - [PERSON] , ніколи не зверталася та її ніколи не бачили. Згідно з довідкою Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 24 квітня 2024 року № 58 [PERSON] звернувся до центру з метою здійснення психологічного діагностування в дистанційному режимі актуального психоемоційного стану його та дитини [PERSON] , [INFO] , з`ясування ставлення дитини до батька та матері [PERSON] . Згідно з результатами психологічного діагностування дитини [PERSON] виявлено, що дівчина спокійно, врівноважена. На малюнку «Малюнок родини» [PERSON] зобразила родину: батька, дружину батька [PERSON] , яку називає мамою, себе та сестру [PERSON] . У сім`ї дитини панує психологічно здорова атмосфері та відсутність біологічної матері [PERSON] в її житті на даний час не вплинула негативно на психічний розвиток дитини. З метою отримання допомоги на утримання доньки, позивач звернувся до суду з заявою про вдачу судового наказу, за результатами розгляду якої судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2023 року, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно, на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 серпня 2023 року, було відкрито виконавче провадження № 72613903, з приводу примусового виконання судового наказу № 204/6186/23. Наразі, відповідно до розрахунку виданого 23 листопада 2023 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра, станом на 01.11.2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 20 550,84 грн. Факт відсутності матері в житті малолітньої [PERSON] , [INFO] , підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні зазначили, що донька та батько дитини постійно проживають разом, тоді як мати не бере жодної участі в її вихованні та утриманні. Дитина проживає однією сім`єю з позивачем та виключно він дбає про необхідне для дитини, а також турбується про її забезпечення - купівлю одягу, взуття, іграшок, організацією дозвілля займається виключно батько та його дружина [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До матеріалів позовної заяви долучено заяву [PERSON] від 19 лютого 2024 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. та зареєстрована в реєстрі за № 72, згідно з якою [PERSON] , діючи добровільно та перебуваючи при здоровому розумі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку № 219-р від 9 травня 2024 року, голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Клюєва А. як органу опіки та піклування, комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні не встановлено об`єктивних перешкод для відповідача для участі у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачкою та дитиною фактично відсутній, відповідачка не виявляє до своєї доньки материнського піклування, не відвідує дитину більше 5 років, долею дитини не цікавиться. Перелічені вище докази, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчать про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їй не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та більше того, виявляє байдуже ставлення до майбутньої долі дитини. У зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не приймає належної участі у вихованні своєї малолітньої дитини, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не піклується про фізичний, духовний стан та розвиток дитини, не створює належних умов для її навчання та отримання освіти, матеріально належним чином не утримує та має заборгованість по сплаті аліментів,

Outcome: approved