Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог В березні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №10002872211 строком на 30 днів, відповідно до умов якого відповідачці були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 4500 грн. Кошти були перераховані через платіжну систему за транзакцією 30915-88014-80588. Відповідно до додаткових угод від 27.01.2021 року та від 10.02.2021 року відповідачем неодноразово продовжено строк користування кредитом. 05.09.2022 року згідно умов договору факторингу №556/ФК-22 ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором №10002872211 від 28.12.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно останнім набуто право вимоги до відповідачки. Згідно розрахунку сума боргу за кредитним договором становить 15430,70 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10930,70 грн. заборгованість за відсотками. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №10002872211 від 28.12.2020 року у розмірі 15430,70 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Рух справи Ухвалою судді Шевченківського райсуду м. Чернівці від 18.03.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 28.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 28.03.2024 року витребувано ряд доказів. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування кредитом, також матеріали справи не містять доказів про укладення додаткових угод. Нарахування заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, наданий розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, відсутній детальний розрахунок, який включав би суми погашеного позичальником тіло кредиту, відсотків по кожному платіжному періоду, а отже не доведено наявність заборгованості. Просила частково задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» в судове засідання не з*явився, про день, час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом Встановлено, що 28.12.2020 року [PERSON] , з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, подано заявку на отримання кредиту та, цього самого дня, між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і [PERSON] був укладений Договір №10002872211 про надання фінансового кредиту. Згідно з пунктом 1 Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на суму 4500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених цим Договором. Кредит надається на строк 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Нарахування процентної ставки за користування кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов цього Договору, яка становить: знижена процентна ставка в розмірі 1.14% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 417.24%) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи з першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у пункті 1.2. цього Договору, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка в розмірі 2.14% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 783.24%) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.2. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пункті 1.3.1. цього Договору для застосування зниженої процентної ставки. Розмір процентних ставок, визначених пунктом 1.3. цього Договору, є фіксованим та може бути змінено Товариством в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. Позичальник зобов`язаний повернути Товариству кредит, нараховані проценти згідно пунктом 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в пункті 1.2. цього Договору. Розрахунок сукупної вартості кредиту за зниженою процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого пунктом 1.2, цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору, Додаток №1 до цього Договору. Так, згідно Графіку розрахунку сукупна вартість кредиту за зниженою (акційною) процентною ставкою складає 134.2% від суми кредиту (у процентному вираженні) (річна процентна ставка становить 417.24 %) або 6039,00 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 34.2% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 1539,00 грн. (у грошовому виразі); суму Кредиту у розмірі 4500 грн. (у грошовому вираженні). Згідно із положеннями пункту 9.1. Договору №10002872211 від 28.12.2020, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту затверджені Товариством (надалі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на веб-сайті Товариства https://cashberry.com.ua. Згідно пункту 9.2. Договору, укладення цього Договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через веб-сайт https://cashberry.com.ua. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході. Позичальника в особистий кабінет в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідно до пункту 9.3.Договору, цей Договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) Товариством та її прийняття (акцепту) Позичальником. У разі погодження Позичальником з умовами запропонованої Товариством оферти, Позичальник має заповнити в особистому кабінеті заяву про прийняття оферти (здійснити акцепт Оферти). Заява про акцепт оферти підписується Заявником в ІТС Товариства електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що свідомо приймає пропозицію укласти електронний договір на запропонованих і погоджених із ним умовах, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», а також ознайомлений з істотними умовами правочину, погоджується прийняти на себе зобов`язання позичальника, засвідчує повну та безумовну згоду з усіма без виключення умовами оферти (а.с. 10 -12, 43 47). 27.01.2021 року, 10.02.2023 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткові угоди про зміну умов Договору №10002872211 від 28.12.2020 року. Так, згідно умов додаткової угоди від 27.01.2021 року про зміну умов договору №10002872211 від 28.12.2020 року кредит надається строком до 10.02.2021 року. Знижена процентна ставка 1,71% в день від суми кредиту застосовується у межах нового строку надання кредиту (а.с.48). Відповідно до умов додаткової угоди від 10.02.2021 року про зміну умов договору №10002872211 від 28.12.2020 року кредит надається строком до 10.02.2021 року. Знижена процентна ставка 1,71% в день від суми кредиту застосовується у межах нового строку надання кредиту (а.с.49). 05.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором\~№10002872211, укладеним від 28.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та\~ [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс»\~(а.с.18-23). Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року, загальна сума заборгованості\~ [PERSON] \~за договором\~№10002872211 від 28.12.2020 року складає 15430,70 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10930,70 грн. заборгованість за відсотками\~(а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №10002872211 від 28.12.2020 року, сума заборгованості за період з 05.09.2022 року по 08.03.2024 року становить 15430,70 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10930,70 грн. заборгованість за відсотками (а.с.27). 05.09.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до відповідачки з вимогою про погашення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №10002872211 від 28.12.2020 року у розмірі 15430,70 грн. (а.с.30). Позиція суду Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює рішення. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1\~ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст. 612 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1\~ст. 1077 ЦК України). Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514\~ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того,\~ст. 516 ЦК України\~встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Так, спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора. З наданих доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору №10002872211 від 28.12.2020 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Стороною відповідачки не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що [PERSON] не укладала з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» кредитного договору, додаткових угод що свідчать про продовження строку дії договору. Крім того, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідачки у відзиві на те, що вона не укладала кредитний договір та додаткові угоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки угоди підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Щодо факту отримання кредитних коштів та наявності заборгованості, позивач зазначив, що [PERSON] було перераховано кредитні кошти на банківську карту в сумі 4500 грн. за транзакцією 30915-88014-80588 через платіжну систему, що має ліцензії НБУ, відповідає вимогам і стандартам платіжних систем. Як доказ перерахування коштів позивач надав суду копію інформаційної довідки Cashberry.com.ua вих. №62/1958/12 від 14.12.2022 року щодо проведення транзакції та отримання відповідачкою кредитних коштів, які були перераховані на картку № [NUMBER] в privat bank. Позивачем додано до позовної заяви копію розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, відповідно до якого було розраховано суму боргу, виходячи з умов договору та додаткових угод, що підтверджує його достовірність. Даний розрахунок підтверджує наявність заборгованості по кредиту. Доказів щодо погашення тіла кредиту, відсотків відповідачкою суду не надано. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Розподіл судових витрат Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до судового вирішення спору. Відповідно до\~ч.1\~та ч.3\~статті\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~належать витрати:\~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі задоволення позову \~на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с.55). Згідно з ч. 2\~ст. 137 цього Кодексу, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 цього Кодексу, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно детального опису робіт від 11.12.2023 року та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), адвокатським бюро позивачу було надано наступні роботи (послуги): правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», час 1,5 год., вартість за 1 год. 1500,00 грн., загальна вартість 2250,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи позивач, час 3 год., вартість за 1 год. 1000,00 грн., загальна вартість 3000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази), час 1 год., вартість 1 год. 750 грн., загальна вартість 750,00 грн., а всього 6000,00 грн. (а.с.15-16). Разом з тим, акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що дана справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення даної справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Суд враховує, що законодавство у цій категорії справ є стабільне і судова практика має ознаку єдності. За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору та задоволених вимог з розміром витрат на правничу допомогу, за встановлених обставин, беручи до уваги обставини цієї справи, задоволення позову, на думку суду, наданий позивачем розрахунок суми гонорару в розмірі 6000 грн. є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не відповідає критерію їх дійсності та розумності розміру. Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 5\~ст. 137 ЦПК України, для зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до 1500 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності. На підставі викладеного,

Outcome: approved