Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

В січні 2024 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін до свідоцтва про народження. Свою заяву (уточнену) [PERSON] обґрунтовує наступним. [PERSON] , [INFO] була народжена дитина жіночої статі [PERSON] . Про факт народження дитини заявнику у Мерії м. Мілан було видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження [PERSON] , зазначено: у графі мати - [PERSON] , [INFO] , у графі батько [PERSON] (зі слів матері). Заявник, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, 18.06.2015 р. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та об`явленим указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнним станом турбуючись власного безпекою та рятуючи життя вона вимушена була тимчасово виїхати до Республіки Італія. В одній із лікарень Республіки Італія не. [INFO] була народжена дитина жіночої статі [PERSON] . Про факт народження дитини їй у Мерії м. Мілан було видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . Генеральним Консульством України в Мілані 13.06.2023 року було видано довідку про реєстрацію особу громадянином України №412. Згідно довідки від 13.06.2023 підтверджено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] зареєстрована громадянкою України. Після повернення в Україну заявник звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про видачу їй [PERSON] , [INFO] свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка. Але, листом із Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.12.2023 №1640/31.30-32 мені було надано відповідь, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5. Розділ ІІІ Державна реєстрація актів цивільного стану, реєстрація народження фізичної особи та її походження п.2 підставою для проведення державної реєстрації народження є один із документів, а саме: медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом МОЗ України від 18.09.2020 р. №2136; медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545. Однак, отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку неможливо, оскільки факт народження відбувся за кордоном України, а саме у Республіці Італія, на якій неможливо отримати медичний документ, який відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 р. №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.10.2006 за №1150/13024, та який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Без отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка моя донька [PERSON] не зможе бути повністю документована згідно законодавства України, що включає подальше отримання ID картки або спеціального статусу. Лише належним чином документована особа може реалізувати свої соціальні й політичні права, укладати правочини та має змогу вести загальноприйнятий спосіб життя. Отже, на сьогодні отримання свідоцтва про народження дитини в органах ДРАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, що й зробила заявник. 02.02.2024 постановлена ухвала про відкриття провадження за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання. Представник заявника та заявник в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Одеса) надала заяву в якій просила справу слухати без участі їх представника. Суд, вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 3 статті 294 ЦПК України зазначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Таким чином, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, 18.06.2015 р. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та об`явленим указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнним станом турбуючись власного безпекою та рятуючи життя вона була вимушена тимчасово виїхати до Республіки Італія. В одній із лікарень Республіки Італія нею 18.03.2023 була народжена дитина жіночої статі [PERSON] . Про факт народження дитини заявнику у Мерії м. Мілан було видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . Генеральним Консульством України в Мілані 13.06.2023 було видано довідку про реєстрацію особу громадянином України №412. Згідно довідки від 13.06.2023 підтверджено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] зареєстрована громадянкою України. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи зазначене вище суд приходить до наступного висновку, оскільки під час розгляду справи було з`ясовано, що факт народження зафіксовано належним чином у Мерії м. Мілан та Генеральним Консульством України в Мілані 13.06.2023 було видано довідку про реєстрацію особу громадянином України №412, згідно якої підтверджено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] зареєстрована громадянкою України, отже даний факт є встановленим, а заява [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed