Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ України», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] о 17год.50хв у м. Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись по Бориславському шосе та в районі будинку №6 допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзду частину, яка має чотири смуги руху в двох напрямках поза межами пішохідного переходу, справа на ліво за ходом руху автомобіля, після чого пішохода відкинуло у смугу зустрічного руху внаслідок чого відбувся його переїзд автомобілем «Skoda OCTAVIA» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди від отриманих травм. Позивач є матір`ю загиблого. Оскільки позивач - мати по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода та тяжкі глибокі страждання, які проявилася у моральній шкоді та у втраті позивачем годувальника. Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за N912021230000000004. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №ЕР/201831983 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», страхова сума за полісом № ЕР/201831983 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00грн. 29.01.2021р. представник позивача, звернулась до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (мінімальна заробітна станом на [INFO]. становила 6000,00грн.) 12*6000,00грн. - 72000,00грн., та на утримання у розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП 36*6000,00фн. = 216 000,00грн., оскільки позивач перебувала на утримання загиблого сина [PERSON] . Відповідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2021р старшого слідчого ВРЗСТ ГУНП в Херсонській області, кримінальне провадження №12021230000000004 було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, причиною ДТП стало порушенням пішоходом [PERSON] Правил дорожнього руху України. Відповідач листом від 16.08.2021р. вих. №2430-31 повідомив представника позивача, щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення правил дорожнього руху саме пішоходом [PERSON] . Позивач вважає відмову відповідача у виплаті належного страхового відшкодування неправомірною та такою, що не гуртуються на нормі закону, тому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] шкоду в розмірі 260 000,00грн., з яких: 72000,00грн. - моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а решта 188000,00грн. - шкода, заподіяної смертю потерпілого, 10 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу; пеню в розмірі 17 103,02грн.; інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4170,67грн.; 3% річних в розмірі 3291,00грн., а також судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2024 року справу №766/19295/21 передано судді Кузьміній О.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2024 року прийнято провадження до свого провадження, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, на адресу суду надіслав відзив, відповідно до якому зазначив, що постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2021р. встановлено, що в діях водія автомобіля «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , та водія автомобіля «Skoda OCTAVIA» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.2 ст. 286 КК України. Та саме груба необережність потерпілого, перебування в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] , та порушення ним п.п. 4.4, 4.14а, 4.14г Правил дорожнього руху, спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, усі ці обставини у своєму комплексі й слугували для водія «CHEVROLET LACETTI», державний реєстраційний номер [NUMBER] непереборною силою. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями [PERSON] створив небезпеку для руху, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджено результатами експертних досліджень. Тому у відповідача не виникає обов`язку здійснення страхового відшкодування, внаслідок події, яка трапилась [INFO]. Крім того, позивачем, а ні до страховика, а ні до суду не надано підтвердження про те, що вона знаходилась на утриманні, а саме не надано підтвердження, що дохід менший за прожитковий мінімум 12481,00 грн. та доказів того, що на час смерті [PERSON] частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Також за призначенням пенсії по втраті годувальника позивач не звертався, що свідчить про де, що позивач не бажала встановлювати факт перебування на утриманні, оскільки відповідні докази цього відсутні. Оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не порушувало умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів, а отже у відповідача перед позивачем не виникає прострочення виплати страхового відшкодування, тому вважаємо безпідставною вимогу щодо стягнення штрафних санкцій. Крім того, витрати в сумі 10000,00 грн є несумісними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи), не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу витрат. Не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку із чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] о 17год.50хв у м. Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись по Бориславському шосе та в районі будинку №6 допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзду частину, яка має чотири смуги руху в двох напрямках поза межами пішохідного переходу, справа на ліво за ходом руху автомобіля, після чого пішохода відкинуло у смугу зустрічного руху внаслідок чого відбувся його переїзд автомобілем «Skoda OCTAVIA» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди від отриманих травм. Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за N912021230000000004. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №ЕР/201831983 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», страхова сума за полісом № ЕР/201831983 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00грн. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.10.19972р. міським бюро ЗАГС м. Херсон, [INFO] народився [PERSON] , батько зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] , про що зроблена актова запис №4122. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 12.03.2007р. міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції [PERSON] помер [INFO] , про що зроблена актова запис №949. Відповідно до довідки про доходи №5753815696773715 видана [PERSON] в тому, що вона перебуває на обліку в Херсонському об`єднаному управлінню ПФУ в Херсонській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.08.2020р. по 31.01.2021р. складає 13717,73грн. 29.01.2021р. позивачем через представника по довіреності - [PERSON] , звернулась до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (мінімальна заробітна станом на [INFO]. становила 6000,00грн.) 12*6000,00грн. - 72000,00грн., та на утримання у розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП 36*6000,00фн. = 216 000,00грн., оскільки позивач перебувала на утримання загиблого сина [PERSON] . Відповідно постанови слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Херсонської області від 31.05.2021р. кримінальне провадження №№12021230000000004 від 06.01.2021р. за фактом дорожньо-транспортної події закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , та водія автомобіля «Skoda OCTAVIA» р.н. [NUMBER] , [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Про що внесено відповідні відомості до ЄРДР. Копію постанови направлено до Управління патрульної поліції в Херсонської області для вирішення питання про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» листом від 16.08.2021р. вих. №2430-31 повідомив представника позивача [PERSON] , щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2021 безпосередньо зазначено, що водій автомобіля «CHEVROLET Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] , із моменту виявлення пішохода, що рухався в смугу його руху не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 12.3 правил дорожнього руху України, тобто шляхом застосування гальмування із зупинкою до місця наїзду. Відсутність у діях водія «CHEVROLET Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути. Дана ДТП та її наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням пішоходом [PERSON] , вимог Правил дорожнього руху України. Таким чином в діях водія автомобіля «CHEVROLET Lacetti» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , та водія автомобіля «SKODA Octavia», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Таким чином, на підставі вище викладеного, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має підстав для виплати Вам страхового відшкодування по даному випадку. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.. Згідно з ч.1 ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як зазначено в ч.2 ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, дорожньо-транспортна пригода, що відбулася [INFO] близько 17 год. 50 хв. у м. Херсоні, за участю транспортного засобу «СHEVROLET Lacetti» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , та водія автомобіля «SKODA Octavia», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , є страховим випадком. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.( п. 3 ч. 1 ст. 998 ЦК України). Відповідно до ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом Закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми. В обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 31травня 2021 року у діях пішохода [PERSON] не встановлено умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також не зазначено, що вказана ДТП настала внаслідок грубої необережності чи умислу пішохода. В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Пунктом 6 вказаної Постанови передбачено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позиція Верховного Суду викладена у постанові від 03.06.2020 р. у справі №345/3335/17 (провадження N 61-22598св18), у відповідності до яких порушення пішоходом ПДР не може бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки відповідач не довів наявності непереборної сили або умислу потерпілого в заподіянні зазначеної шкоди. Згідно ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до роз`яснень, які викладені в п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2021 року не вбачається, що дорожньо - транспортна пригода мала місце внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого [PERSON] . Крім того, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить виключний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. В даному переліку відсутня така підстави для відмови як відсутність вини у заподіювача шкоди. З огляду на вище наведене, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді, покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу -Відповідача в повному обсязі. Оскільки, цивільно-правова відповідальність одного з учасників ДТП, власника автомобілю «СHEVROLET Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», то відповідач, як страховик, зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди заподіяної при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. На думку суду дії водіїв не були взаємопов`язаними та сукупними, а тому позивач має право звернення до одного з страховиків, або до обох одночасно. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦІПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. На дату страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" становив у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривні, отже, сума моральної шкоди, яка заподіяна смертю фізичної особи, а саме сина позивача, становить 6000*12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі = 72000грн. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, сума відшкодування в розмірі 72000,00грн. підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах встановлених ст. 1200ЦК України в розмірі 188000,00грн. не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що позивач була на утриманні [PERSON] , що вона входе до складу його сім`ї, та вони проживали за однією адресою. У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із наведених норм, а також наданих розрахунків, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не спростовано даних розрахунків та не наведено обґрунтованих підстав щодо невиплати позивачам страхового відшкодування у повному обсязі, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних. На підставі вищевикладеного позовної вимоги про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму задоволених вимог, а саме з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягають стягненню на користь позивача за період з 30.04.2021 по 01.10.2021р. пеня в розмірі 16 694,14грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 1 884,75 грн., 3% річних в розмірі 917,26 грн. Крім цього, згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00грн., крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Таким чином, суд всебічно та повно дослідивши обставини справи, надані докази та за своїм власним переконанням приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: partial