Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить: позбавити батьківських прав відповідача стосовно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на користь закладу або соби, де буде утримуватись неповнолітній [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; передати неповнолітнього - [PERSON] органу опіки і піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради до вирішення питання подальшого влаштування дитини. Вимоги обгрунтовані тим, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 2016 року є вихованцем КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», куди був влаштований за заявою матері - [PERSON] .. Батько неповнолітнього помер. За час навчання дитини в закладі його мати виїхала та певний час перебувала на тимчасово окупованій території АР Крим. Тому, згідно з наказом начальника відділу опіки та піклування служби у справах дітей Олександрійської міської ради неповнолітнього було тимчасово влаштовано до сім`ї родичів (двоюрідної сестри неповнолітнього) [PERSON] до вирішення подальшого влаштування дитини. З жовтня 2022 року заклад перейшов на дистанційне навчання. На той момент між неповнолітнім та [PERSON] складись напружені стосунки. В кінці жовтня 2023 року неповнолітній [PERSON] самостійно звернувся до служби у справах дітей з питанням щодо його подальшого місця проживання. Працівники служби у справах дітей намагались зв`язатися з матір`ю, але остання так і не вийшла на зв`язок. Дитина виявилась покинутою матір`ю, про що складено відповідний акт. Так як дитина фактично залишилась без батьківського піклування, тому відповідно до чинного законодавства їй було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» на повне державне утримання. До служби у справах дітей виконавчого комітету [PERSON] звернулась у серпні 2023 року, їй було надано консультацію про здійснення заходів щодо повернення дитини до своєї родини. Проте, вона так і не зібрала необхідні документи та не звернулась з відповідною заявою до служби. З моменту влаштування неповнолітнього до КЗ відповідач відвідала сина двічі - 10 листопада 2023 року та 15 грудня 2023 року . Під час зустрічей обіцяла сину, що поверней ого до своєї родини. Але своєї обіцянки не дотрималась. До того ж, як стало відомо службі у справах дітей, відповідач продала належний їй житловий будинок в м.Знам`янка право користування яким належало неповнолітньому [PERSON] та виїхала. На даний час її місце знаходження невідоме. Відповідач не працює, на обліку в Знам`янському управлінні Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває, утриманням та вихованням сина не займається протягом тривалого часу, не турбується про стан його здоров`я, не цікавиться життям дитини. Всі ці факти свідчать про самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Весь обсяг щодо утримання, виховання, навчання та розвитку дитини виконує КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» в особі директора [PERSON]. Враховуючи зазначене, представник позивача змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у розумінні п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. 14 лютого 2024 року на адресу суду надіслала заяву, в якій просила перенести судове засідання, призначене на 20 лютого 2024 року на невизначений термін, оскільки вона перебуває за межами міста. Більш жодних заяв, клопотання, заперечень, тощо від неї не надходили. Про причини неявки в дане судове засідання суду не повідомила, відзив на позов, зустрічний позов не подала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками його значаться [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.6). Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , помер [INFO] (а.с.9). До служби у справах дітей Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування, надійшла заява від громадянки [PERSON] про тимчасове влаштування до своєї родини неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що його мати проживає на окупованій території АР Крим, не займається вихованням дитини, не утримує матеріально, а тому наказом служби у справах дітей №61/22 ОД від 28 квітня 2022 року [PERSON] тимчасово влаштовано у родину [PERSON] на період з 28 квітня 2022 року до прийняття рішення щодо подальшого влаштування дитини (а.с.11). З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31 жовтня 2022 року вбачається, що 31 жовтня 2022 року о 15 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] працівником поліції було виявлено [PERSON] , 2009 року народження. Зі слів дитини встановлено, що батько його помер, а мати перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим та не виходить на зв`язок (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №272 від 08 листопада 2022 року неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №351 від 27 грудня 2022 року неповнолітнього [PERSON] влаштовано до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» (а.с.13). З психолого-педагогічної характеристики складеної на учня 8-го класу КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , вбачається, що емоційний стан [PERSON] значно погіршився. Підвищилась тривожність та імпульсивність, з`явились всі ознаки атипової депресії, все це значно впливає на шкільне життя учня та може призвести до соціальної ізоляції та інших проблем. Все це спричинене тим, що мати - [PERSON] довготривалий час не приймала участі в житті та вихованні дитини. 10 листопада 2023 року та 15 грудня 2023 року мати відвідувала сина, спілкувалась із ним, в розмові пообіцяла, що збере відповідні документи для повернення його в родину, проте на даний період мати з дитиною не спілкується та не виходить на зв`язок. Стан тривожності у якому перебуває [PERSON] через очікування повернення матері значно вплинув на його психічний стан та успішність в навчанні (а.с.14). Характеристика складена секретарем будинкового комітету відносно [PERSON] свідчить про те, що остання за адресою: [ADDRESS] вже багато років не проживає. [PERSON] має сина [PERSON] , якого не виховує та не приймає участі у його житті. В серпні 2023 року вона з`явилась за вищевказаною адресою і у грубій формі вимагала довідку про склад сім`ї. На даний час місце знаходження [PERSON] не відоме (а.с.15). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 17 січня 2024 року, зробленого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). За інформацією Відділу поліції № 1 м. Знам`янка станом на 18.04.2024 року, відповідач виїхала з України 21.12.2023 року. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] вказав, що не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав, оскільки має на неї образу. Вона належним чином не цікавиться його життям. Телефонує декілька разів на місяць, при цьому розмова триває по декілька хвилин. Надсилає йому майже щомісячно кошти на картку у розмірі 1000-1500 грн. Після влаштування його до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», мати всього декілька разів навідувала, постійно обіцяє його забрати, але не робить цього. Допитина у якості свідка соціальний педагог КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» [PERSON] вказала, шо мати на зв`язок зі школою не виходить, навчанням та життям дитини не цікавиться. Іноді телефонує сину та вважати це належним виконанням батьківських обов`язків не можна. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проявляє до свого сина належного інтересу, не забезпечує його необхідним та достатнім харчуванням, доглядом, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє достатнього інтересу до його внутрішнього світу, не створює необхідних умов для його виховання та життя. Покинула сина та поїхала за кордон. У лютому місяці 2024 року надала заяву, в якій вказала, що не відмовляється від свого сина та зробить все можливе щоб дитина залишилась разом із нею, однак станом на 04 червня 2024 року жодних дій спрямованих на повернення сина у свою родину відповідачем здійснено не було. Всі ці обставини свідчать про те, що відповідач самоусунулася від виховання дитини. Судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до її внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання свого сина. Вищезазначені фактори, як окремо так і в сукупності, явно свідчать про свідоме тривале ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина та є наслідком винної поведінки з її боку через свідоме нехтування своїми зобов`язаннями, покладеними на неї положеннями ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є не припустимим і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її сина. Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовних вимог в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України. Отже, беручи до уваги думку неповнолітнього [PERSON] та враховуючи позицію відповідача, яка достовірно знаючи, що справа про позбавлення її батьківським прав знаходиться на розгляді у Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області не спромоглася з`явитись у судове засідання і висловити свою думку з даного приводу, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав останньої у даному випадку є доцільним, оскільки у судовому засіданні знайдено достатньо обгрунтованих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина. До того ж і факт ігнорування відповідачем судових засідань у даній справі також свідчить на користь того, що вона не цікавиться долею свого сина. Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовних вимог в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитни, суд враховує обставини, передбачені ст.ст.182,183 СК України, а також те, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь закладу або особи, де буде утримуватись дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частину усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, передати [PERSON] органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, для поставлення на первинний облік та подальшого влаштування. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved