Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . 23.01.2024 позивач звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 22.03.2024 на запит суду надійшли матеріали спадкової справи № 127/2012, заведеної 10.04.2012, щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники провадження в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Ковальчук А.О. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у поданому відзиві проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 23. Померлий, [PERSON] , записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Довідкою Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 15.09.2023 за № 148 підтверджуєтья, що [PERSON] , який помер [INFO] , а/з №23, був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] та згідно записів погосподарської книги № 8 2011-2015 р.р. являвся головою домогосподарства. Відповідно до довідки, виданої Бердичівським МБТІ від 08.11.2023 за № 1437, станом на 31.12.2012 на житловий будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано, правоустановчий документ не оформлений. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , який було виготовлено 26.09.2023, реєстраційний номер: ТІ01: 1000-8364-0651-1015, житловий будинок був збудований у 1964 році. Позивач звернулася до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А., від 23.01.2024 за № 83/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно договору про розподіл спадкового майна від 23.01.2024, зареєстрованому в реєстрі за № 4-49, підтверджується, що житловий будинок [ADDRESS] , переходить на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність дочки померлого [PERSON] . Аналізуючи наведені нормативні акти, слід дійти висновку, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що позивач є спадкоємцем за законом житлового будинку померлого [PERSON] , що як наслідок до позивача переходять всі майнових та окремих особистих немайнових права та обов`язки спадкодавця на це майно, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та враховуючи відмову нотаріуса у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved