Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Мости» про стягнення коштів (орендної плати) за користування земельними ділянками кадастровий номер 5320484100:00:013:0007 та 5320484100:00:013:0071 за 2023 рік у загальному розмірі 24166,81 грн. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 15.02.2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та відповідач ТОВ «Нові Мости» копію ухвали отримали відповідно 21.02.2024 року та 22.02.2024 року. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Позивач є власником земельної ділянки загальною площею 3,0713 га з кадастровим номером 5320484100:00:013:0007, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та 2/3 частин земельної ділянки загальною площею 3,0713 га з кадастровим номером 5320484100:00:013:0071 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лютенської (колишньої Лисівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області. 22 квітня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Нові Мости» був укладений договір оренди землі, згідно з яким [PERSON] передала, а ТОВ «Нові Мости» прийняв у строкове платне користування належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,0713 га, кадастровий номер 5320484100:00:013:0007. 22 квітня 2009 року між [PERSON] (власницею2/3 частин земельної ділянки) та ТОВ «Нові Мости» був укладений договір оренди землі, згідно з яким [PERSON] передала, а ТОВ «Нові Мости» прийняв у строкове платне користування належну на праві власності їй 2/3 частки земельної ділянки площею 3,0713 га, кадастровий номер 5320484100:00:013:0071. 06 серпня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Нові Мости» укладено додаткові угоди до договорів оренди землі від 22.04.2009 року, відповідно до якої договори оренди викладено в новій редакції. Проведено державну реєстрацію права оренди на підставі цієї додаткової угоди. Відповідно до основних положень укладених між сторонами договорів оренди землі від 22.04.2009 року з урахуванням додаткових угод від 06.08.2015 року: Пункт 2.1.: В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0713 га; Пункт 3.1.: Договір укладено на 15 років терміном до 31 грудня 2024 року з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою; Пункти 4.1.: орендна плата складає 7546,65 гривень, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 5320484100:00:013:0007 за один рік користування землею.; орендна плата складає 4980,79 гривень, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 5320484100:00:013:0071 за один рік користування землею; Пункт 4.3.: Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації; Пункт 4.4.: Орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; Пункт 4.5.: Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами та/або іншими документами; Пункт 9.4.: Обов`язки орендаря, зокрема: - своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. Докази виплати орендної плати на підставі договорів оренди землі від 22 квітня 2009 року за 2023 рік суду не надані. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Положеннями частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи відповідач, у порушення умов договору не виплатив за 2023 рік узгоджений договірний розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за договором оренди землі (земельна ділянка кадастровий номер 5320484100:00:013:0007) за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції становить 17406,33 грн (7546,65 грн (орендна плата) + 9859,68 грн (інфляційне збільшення). Орендна плата за договором оренди землі (2/3 частин земельної ділянки кадастровий номер 5320484100:00:013:0071) за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції становить 11453,95 грн (4980,79 грн (орендна плата) + 6473,16 грн (інфляційне збільшення). Орендна плата за земельні ділянки повинна виплачуватися позивачу із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5 %, які сплачуються орендарем(відповідачем), як податковим агентом. Отже, орендна плата з вирахування податків та зборів по договорам оренди становить 12020,10 грн та 9220,43 відповідно У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У зв`язку з невиплатою орендної плати за вказані роки на підставі пункту 14 договору оренди землі з відповідача підлягає стягненню пеня, яка розраховується за формулою: пеня = С x РП x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочення. Таким чином, пеня за прострочення сплати орендної плати за договорами оренди землі за 2023 рік за період із 01 січня 2024 року по 15.02.2024 (дату подачі позову) становить 876,28 грн. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 провадження № 61-10459св20 Верховним судом наведено правовий висновок про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Оскільки сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, підстав для відмови у стягненні з відповідача цих витрат у суду немає. Представником позивача надано до суду обґрунтований розрахунок наданих послуг, який не виходить за межі розумності та допустимості, зважаючи на складність справи, кількість поданих захисником процесуальних документів, тому виходячи з критерію розумності та співрозмірності розміру таких витрат на правничу допомогу, заявлена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, які в даному теж підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved