Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на утримання доньки [PERSON] на користь [PERSON] та стягнути аліменти з неї. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі він перебував в шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2022 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання доньки він регулярно сплачував аліменти, заборгованості по сплаті аліментів не має. Однак, з січня 2023 року донька стала проживати з ним. Вважає, що є всі законні підстави звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , так як донька проживає разом з ним і знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка не допомагає йому в утриманні дитини та кошти, які отримує з нього за вказаним рішенням суду витрачає на свої потреби. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. 11.03.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. В обґрунтування вказала, що донька сторін [PERSON] зареєстрована за адресою матері - [ADDRESS] , про що свідчить Виписка з її карткового рахунку в АТ КБ Приватбанк. До вересня 2023 року [PERSON] постійно проживала за цією адресою з відповідачкою по справі. Зазначила, що батьком дитини питання щодо визначення місця проживання дитини в судовому порядку не порушувалося, до органів опіки та піклування він не звертався. А отже, на даний час постійним місцем проживання дитини є її місце реєстрації, тобто, за адресою матері. Твердження позивача про те, що дочка постійно проживає з батьком є абсолютно безпідставним, не підтвердженою належними та допустимими доказами. Відповідачка не заперечує, що з вказаної дати дитина стала відвідувати батька і, на даний момент, більшість часу проводить з батьком та його батьками. Але, вона також проживає і за адресою своєї реєстрації. По-друге, позивачем у позовній заяві вказано, що відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки. Дане твердження позивача є його особистим припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами. Зазначила, що відповідачкою на ім`я доньки [PERSON] в АТ КБ Приватбанк був відкритий картковий рахунок. На даний рахунок відповідачка та її батьки перераховували суми коштів, які дитина використовувала на власний розсуд, про що свідчить виписка по її картковому рахунку. Також, відповідачка постійно поповнювала мобільний телефон дочки та оплачувала її лікування. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту постійного проживання з ним дитини та необхідності припинення стягнення з нього аліментів та покладання обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини сторін на відповідачку. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали повністю позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Також позивач зазначив, що відповідачка останнім часом перераховує дитині аліменти, які стягуються з нього. Але цей факт якраз й свідчить про те, що дитина фактично проживає з батьком. Також представник позивача зазначила, що не наполягають на припиненні стягнення й, відповідно, стягненні аліментів саме з січня 2023 року. У судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що дитина зареєстрована та мешкає за її адресою, іноді відвідує батька, але саме вона утримує її. Зазначила, що заявлені позивачем вимоги не є належним способом захисту прав, оскільки необхідно було звертатися з позовом щодо визначення місця проживання дитини. Також в судовому засіданні відповідачка з інтервалом в декілька хвилин зазначила протилежні пояснення з приводу утримання батьком дитини, спочатку зазначила, що позивач зовсім не утримує дитину, пізніше вказала, що такого не говорила, він утримує дочку приблизно на 50 відсотків від необхідного, вона, відповідач-теж на 50 відсотків. Також відповідачка зазначила, що вона перераховує дитині аліменти, які стягуються з позивача на її користь. Від представника третьої особи Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшли письмові пояснення, в яких вказано наступне. На примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження (далі ВП) № 69249220 з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~333/1336/22\~від 14.06.2022,\~що видав\~Комунарський районний\~суд м.\~Запоріжжя,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання малолітньої\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини усіх\~видів доходу\~(заробітку),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~30.03.2022\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття. В період з липня 2022 року по лютий 2024 року на рахунок відділу надходять грошові кошти щомісячно, які перераховуються стягувачу на банківські реквізити, надані з заявою про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, станом на 29.02.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Крім того, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. При судовому розгляді встановлено наступне. З 17 жовтня 2000 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 861, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 48. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2022 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З акту з місця проживання [PERSON] від 26 січня 2024 року за підписом сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] дійсно мешкає в [ADDRESS] із батьком [PERSON] з січня 2023 року по цей час. Відповідно до довідки від 15.01.2024 року з Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області Комунального закладу «Центр культури, спорту та дозвілля», вказано, що [PERSON] , [INFO] , відвідує спортивну секцію з боксу КЗ «Центр культури, спорту та дозвілля» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області з 01 жовтня 2023 року. Як вбачається з копії декларації № 0001-86ТР-НХАО, донька [PERSON] проживає зі своїм батьком [PERSON] в [ADDRESS] , та в якій вказано, що прізвище лікаря, який надає ПМД [PERSON] . Відповідно до інформації про міру участі батьків у навчанні дитини, яка видана директором Запорізької гімназії № 38 Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , здобувач освіти 8-А класу навчається в Запорізькій гімназії № 38 з 2016 року. За період навчання з 01.09.2023 р. батько дитини, [PERSON] , та мати дитини, [PERSON] , цікавляться успіхами доньки, перебувають на зв?язку з класним керівником. Зі слів неповнолітньої [PERSON] , на даний момент вона проживає з батьком. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні надала наступні пояснення. З січня 2023 року вона проживає з батьком- [PERSON] в [ADDRESS] . Вона добровільно залишила оселю матері у зв`язку з тим, що у них часто виникали конфлікти на побутовому грунті. З матір`ю вони рідко спілкуються, коли разом знаходяться-часто сваряться. Вказала, що з батьком їй комфортніше проживати, мати не просить повернутися та й вона не бажає. Також вказала, що матір іноді пересилає їй на картку аліменти, які сплачує батько та додає щомісяця своїх 300 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його кумом, [PERSON] він хрестив. Дитина вже десь три роки проживає з батьком, відвідує спортивні секції, у батька дитини є всі умови для її належного виховання та проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. [PERSON] проживає з батьком - [PERSON] в смт. Кушугум, він її виховує, купив комп`ютер, вона займається велоспортом, він особисто допомагав їй в ремонті колеса. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка- її сусідка. Пояснила, що дитина [PERSON] мешкає як у батька, так і у матері. Раніше часто відповідачка зустрічала її зі школи, бачила їх разом зранку, коли вони виходила з будинку, не може стверджувати, що дитина ночувала у матері, так як вдома у неї не буває. Вважає, що мати утримує дитину, купує їй одяг, їжу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що останні місяці вона бачила [PERSON] та мати, котрі йшли з пакетами з ринку, вона подумала, що [PERSON] приїхала пожити до матері. На запитання, де саме зараз проживає дитина, точну відповідь не змогла надати. Мотиви суду та застосовані норми права. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосуються обох батьків дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (ч.ч.2, 3 ст.181 СК України). Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Крім того, згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої одним із таких способів є припинення правовідношення. Відповідно до п.п.17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Положеннями ст.273 СК України передбачено те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Аналогічні приписи також містить ч.2 ст.273 ЦПК України згідно якої, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначенні розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Сплата в цьому разі аліментів не відповідатиме приписам ст.181 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України, додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням предмета спору в цій справі, однією з обставин, яка підлягає доказуванню, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом - з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що на час вирішення позовних вимог по суті донька сторін [PERSON] проживала та проживає разом з позивачем, що підтверджується матеріалами справи, показами свідків [PERSON] , [PERSON] та показами самої дитини- [PERSON] . Крім того, слід зазначити, що сама відповідачка не зазначала, що донька проживає саме з нею. Отже, встановивши, що дитина сторін проживає з позивачем, що є істотною обставиною, яка припиняє обов`язок стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] з дня набрання рішенням суду законної сили (враховуючи заяву з цього приводу сторони позивача в судовому засіданні). Доводи відповідача про те, що суд мав встановити місце проживання дитини за вимогами одного з батьків, на увагу не заслуговують, адже такого спору на час вирішення по суті позовних вимог між сторонами у справі не існувало відповідні вимоги до суду не заявлялися. Також суд зазначає, що з показів свідків [PERSON] , [PERSON] неможливо встановити факт проживання дитини з матір`ю. Їх показання зводяться до того, що дитина спілкується з матір`ю, їх неодноразово бачили вдвох у дворі будинку, що не спростовує факт проживання дитини з батьком і періодичне спілкування з матір`ю та не впливає на висновки суду з цього питання. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід зазначити наступне. Згідно ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Оскільки судом\~встановлено,\~що донька\~проживає разом\~з батьком\~та перебуває\~на його\~утриманні,\~тому вимоги\~позивача в\~частині стягнення\~аліментів з\~відповідачки на\~утримання доньки\~ [PERSON] в\~розмірі \~частині підлягають\~задоволеннюз дня набрання рішенням суду законної сили (враховуючи заяву з цього приводу сторони позивача в судовому засіданні). Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. З урахуванням\~викладених обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved