Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новодунаєвецької селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що [INFO] поме р його дід [PERSON] [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після їх смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 1,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Паризька комуна» с.Морозів, Дунаєвецького району, Хмельницької області, яка належала померлому [PERSON] , спадкоємцем за законом якого була дружина [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за заповітом, оскільки при житті [PERSON] склала заповіт, спадщину прийняв згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, інших спадкоємців які могли би претендувати на спадщину не має. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовила в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0302689 виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 18.04.1997 року, тобто після смерті [PERSON] . Ухвалою від 27.03.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 08.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Бей І.О. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримала повністю, просила задовольнити та проводити розгляд справи у її та позивача відсутності. Представник відповідача Новодунаєвецької селищної радив судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує та просить справу розглядати у його відсутності. Від приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А.надійшла копія спадкової справи №463-2015 після померлої [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після їх смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 1.32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Паризька комуна» с.Морозів, Дунаєвецького району, Хмельницької області, право якої посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0302689, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем за законом якого була дружина [PERSON] . Позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що належала померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0302080. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, інших спадкоємців які могли би претендувати на спадщину не має. [PERSON] склала заповіт від 02.12.2004, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №193. Зазначене також підтверджується копією спадкової справи №463-2015 заведеної після померлої [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. №202/02-31 від 21.03.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0302689 виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 18 квітня 1997 рок. Державний акт на право колективної власності на землю А серії ХМ №000371 виданий спілці селян «Паризька комуна» с.Морозів 27 листопада 1995 року, землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Морозівської сільської ради народних депутатів від 25 травня 1995 року №15. Згідно довідки Новодунаєвецької селищної ради від 23.04.2024 № 4/112 [PERSON] має право на земельну частку (пай), оскільки працював та був членом спілки селян "Паризька комуна" с. Морозів. За п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв)" документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), є сертифікати на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.2 цього Закону документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (п. «ґ» ч.1 ст.81 ЗК України). Згідно п.3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до ч.10 ст.5 ЗК України право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємна). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Отже, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, є спадкоємцем майна померлої за заповітом, не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), окрім як у судовому порядку, тому за ним слід визнати право на земельну частку (пай) розміром 1,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Паризька Комуна» села Морозів, Дунаєвецького району, Хмельницької області.

Outcome: approved