Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 10.07.2010 він зареєстрував шлюб з [PERSON] 26.01.2022 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, шлюб розірвано. 14.01.2011 від шлюбу народилась дитина [PERSON] , яка на теперішній час проживає разом з ним. Він займається вихованням та утриманням дитини. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Він створює всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Приблизно з середини 2018 року відповідачка не зателефонувала та не цікавилась станом здоров`я дитини та за які кошти виховуються дитина. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками. Жодного з покладених законом на батьків відповідачка обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Посилаючись на викладені обставини, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) матері, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії по справі та позиція сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.. Ухвалою суду від 21.09.2023 по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.11.2023 до участі у справі залучено у якості третьої особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, зобов`язано третю особу надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, витребувано докази. У судовому засіданні 24.01.2024 ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.04.2024 витребувано докази у справі, а саме інформацію з Державної прикордонної служби України про перетин громадянкою [PERSON] державного кордону України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 2010 року по 2020 рік. Фактично разом з дружиною проживали 3-4 роки, пізніше дитина весь час проживала разом з ним, мати дитини періодично зустрічалась з донькою але у вихованні участі не приймала. Останній раз відповідачка бачила дитину у 2021 році. Дитині спілкуватись з матір`ю він не забороняє. Просив позовну заяву задовольнити. Представник позивача адвокат Шевченко А.В. просила позовну заяву задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснила, що було обстежено умови проживання дитини. Умови відповідають нормам, стосунки в родині добрі. Батьком створені гарні умови для розвитку дитини. Батько виховує дитину, надає все необхідне. Бабуся по лінії матері спілкується з дитиною. Мати дитини має іншу родину у російській федерації. По месенджеру [PERSON] повідомила, що з дитиною спілкується. Мати відповідачки була присутня при винесенні висновку комісією. Вважає за доцільне позбавити матір батьківських прав у зв`язку з тим, що вона самоусунулась від виконання обов`язків. Представник третьої особи [PERSON] вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач, належним чином повідомлена, в судове засідання жодного разу не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 у справі № 331/3740/21 (провадження № 2/333/623/22) між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 285 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно з актом від 24.04.2023 [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2011 року народження (а.с.13). [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 6-А класі Запорізької гімназії № 68 Запорізької міської ради (а.с.14). [PERSON] перебуває під наглядом педіатричної служби КНП «ЦПМСД № 2». У разі хвороби дитини за медичною допомогою до лікаря-педіатра звертається батько (а.с.15). Згідно з інформацією, наданою Центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України на ухвалу суду, [PERSON] , [INFO] , виїхала за кордон [INFO] (а.с.127). Згідно з висновком, наданим заступником голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 17.04.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] .. У висновку зазначено, що 29.12.2023 було здійснено вихід за адресою проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] , обстежено умови проживання дитини та складено відповідний акт. Встановлено, що умови проживання добрі, є все необхідне. На засіданні комісії був присутній батько дитини [PERSON] та бабуся по маминій лінії [PERSON] . [PERSON] через додаток WhatsApp надала письмові пояснення з приводу позбавлення батьківських прав. Згідно пояснення, мати виїхала за кордон в травні 2021 року. Збиралась повернутись за дитиною в травні 2022 року, однак не може виїхати через війну. [PERSON] просила надати дозвіл бабусі на вивіз дитини до неї, однак [PERSON] відмовився. Як зазначено в поясненні, з донькою мати спілкується щодня. Під час бесіди з бабусею стало відомо, що [PERSON] вже декілька років проживає в Російській Федерації, працює на автозаправці, з дитиною спілкується за допомогою додатку WhatsApp (а.с.105-107). Покази свідків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] . [PERSON] приблизно з 2017 року проживає постійно за адресою: [ADDRESS] у трикімнатній квартирі разом з матір`ю [PERSON] та донькою [PERSON] . Матір дитини вона ніколи не бачила, їй відомо, що вона виїхала за кордон. Дитина постійно знаходиться разом з батьком та бабусею. Їй невідомо, щоб мати приймала участь у вихованні дитини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з позивачем приблизно 10 років, познайомились на роботі. Йому відомо, що у [PERSON] була дружина. Зараз [PERSON] проживає з донькою та матір`ю. Дружину [PERSON] він бачив приблизно п`ять років тому. Участі у вихованні дитини вона не приймає. У судовому засіданні дитина [PERSON] суду пояснила, що вона проживає разом з батьком [PERSON] Періодично до них приїжджає бабуся. Тато водить її на танці. З матір`ю вона не спілкується, вона поїхала приблизно три року тому. З того часу зв`язок з нею не підтримує. Батько їй приділяє багато часу та уваги, купує подарунки, разом з бабусею, яка є його мамою, допомагають їй у навчанні. Де саме знаходиться її мати, їй невідомо. Спілкуватись з нею не хоче. З бабусею по материнській лінії підтримує відносини, але про маму вони не спілкуються. Бабуся їй дарує подарунки. Нормативне обґрунтування. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. \~Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. \~Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття\~166 СК України). Згідно із\~статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частин першої та другої\~статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 2021 року перебуває в російській федерації. Судом досліджено висновок органу опіки і піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, з описової частини висновку, вбачається, що органом опіки та піклування під час прийняття рішення враховані письмові докази, а саме рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу між сторонами, довідка Запорізької гімназії № 94 Запорізької міської ради від 21.04.2023 № 001-28/93, інформація КНП «ЦПМСД №2» Запорізької міської ради, згідно з якими вихованням дитини займається батько дитини [PERSON] . Враховано думку дитини, яка пояснила, що з матір`ю не спілкується. Питання щодо доцільності/недоцільності було розглянуто на засіданні комісії, на якому була присутня мати відповідачки, яка пояснила, що [PERSON] спілкується з дитиною за допомогою месенджерів. Відповідачка [PERSON] комісії надала письмові пояснення, які свідчать про те, що відповідачка не мала наміру ухилятись від виконання батьківських обов`язків, не має можливості повернутись до дитини у зв`язку з введенням воєнного стану. Дозвіл на те, щоб дитина виїхала разом з бабусею до матері позивач не надає. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічними висновками керувався КЦС ВС й у постановах від 28.11.2018 року № 718/337/17 та від 16.01.2019 року № 465/3694/14-ц. У даній справі, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд надає системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд враховує, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Таким чином, виходячи з аналізу викладених обставин справи, суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а отже про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, виходячи з ненадання позивачем належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а саме факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Суд має враховувати висловлену думку дитини системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надати правильну оцінку. При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст. 171 СК України). Судом враховано, що дитина на даний час проживає з батьком та бабусею, які негативно налаштовані по відношенню до матері, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. Тобто батько має вплив на доньку і такими своїми діями формує у дитини відношення до матері. Отже на думку суду, малолітня [PERSON] висловила свою думку під впливом свого батька, який має намір позбавити батьківських прав відповідачку. [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилося 13 років, в повній мірі неспроможна надати правильну оцінку діям матері, її вчинкам, а її відношення до матері сформовано лише на підставі характеристик батька. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є фізично здоровою та працездатною, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, нею не надано доказів наявності обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] повинен становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн, станом на дату подачі позовної заяви. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 150, 164,166,180-183 СК України,

Outcome: partial