Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

09.12.2022 Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача витрати 18900,21 грн в порядку регресу та судові витрати в розмірі 7\~592, 40 грн., які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Позов мотивований таким. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір № 511/0260, за яким остання отримала кошти у розмірі 45000,00 грн зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних з кінцевим строком повернення 17.05.2021 року. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, в наслідок чого у неї виникла заборгованість 18900, 21 грн, з якої 17808,18 грн тіло кредиту, 1092,03 грн проценти за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізічною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 01-95 про відступлення прав вимоги від 20.05.2021 року, за яким первісний кредитор передає новому кредитору свої права до боржників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. Відповідачу була надіслана претензія. Станом на дату подання позову до суду, відповідач не відшкодував витрат в порядку регресу. 27.10.2022 заочним рішенням позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] відшкодування витрат в порядку регресу у розмірі 18\~900,21 грн та судові витрати у розмірі 7\~592, 40 грн. Ухвалою суду від 28.03.2024 заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у позові, посилаючись на відзив (заперечення на позовну заяву). Згідно із відзивом відповідач вказує, що позивач не має права вимагати повернення коштів в порядку регресу, оскільки позивач жодних коштів банку не повертав, крім того вказав, що позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки після виплати страхового відшкодування страховику перейшло право вимоги у порядку суброгації, тобто відбулася заміна кредитора у зобов`язанні без зміни зобов`язання, а позивач, не маючи ліцензії страховика, не може набути права кредитора у страховому зобов`язанні. Також, відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. 18.05.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір № 511/0260, за яким остання отримала кошти у розмірі 45000,00 грн зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних з кінцевим строком повернення 17.05.2021 року. Вказаний факт підтверджено копією договору від 18.05.2018 року. /а.с. 6-12/ Вказаний кредитний договір було застраховано ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відповідно до договору добровільного страхування кредитів 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року. Вказаний факт підтверджено копією договору./а.с. 17-21/ Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, розмір заборгованості становить 18900,21 грн. Дата виникнення заборгованості за договором 03.05.2019. Вказаний факт підтверджено копією заяви про настання страхового випадку. /а.с.22/ 16.08.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатила ПАТ «Державний ощадний банк України» несплачену відповідачем частину кредиту та відсотки. Вказаний факт підтверджено копією платіжного доручення. /а.с.23/ Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України «Про страхування» № 86/96-ВР від 07.03.96 встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між Банком та Страховиком у цій справі, є суброгацією. Викладене приводить суд до висновку про те, що до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» переходить право вимоги до відповідача щодо несплаченої заборгованості за кредитним договором в порядку суброгації, тобто кредитні правовідносини не припинили свого існування, а відбулася заміна кредитора. 20.05.2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 01-95 про відступлення прав вимоги./а.с.24-29/ Відповідач заявив про застосування строку позовної давності. 03.05.2019 виникла заборгованість за кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем. Позивач (новий кредитор) звернувся до суду 09.12.2022, тобто через 7 місяців після спливу строку позовної давності (02.05.2022). Статтями 256,257,262,267\~ЦК України\~встановлено,\~що позовна\~давність -\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу.\~Загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що кредитні правовідносини не припинили свого існування, двічі відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, позивач пропустив строк позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності належним чином не обґрунтоване, відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить висновку про наявність підстав у застосування наслідків спливу строку позовної давності, що є наслідком відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed