Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Аргументи учасників справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов або будь-яких інших клопотань до суду не надала. Третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) пояснень або будь-яких інших клопотань до суду не надав. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення, не з`явилась. У судове засідання представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, не з`явився. Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24.01.2009 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківської міського управління юстиції, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , позивач є батьком дитини. 20.03.2022 відповідачка разом з дитиною виїхали з Харкова до Німеччини. Батько залишився в Україні. Сімейне життя не склалося, відносини між подружжям погіршилися. Відповідачка звернулась до Київського районного суду із заявою про стягнення аліментів, та подала позовну заяву про розірвання шлюбу. На той час дитина проживала разом з матір`ю у Німеччині. 31.10.2023 Київським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ (справа № 953/10028/23, н/п 2-н/953/1034/23) про стягнення з позивача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові відкрито виконавче провадження № 73888293. На даний час аліменти перераховує Пенсійний фонд з пенсії позивача. Заборгованості немає. 05.03.2024 Київським районним судом м. Харкова шлюб між сторонами розірвано (справа № 953/10033/23, н/п 2/953/945/24). 09.02.2024 дитина [PERSON] повернувся до України, навчається в ліцеї та проживає за місцем своєї реєстрації (акт № 271 обстеження квартири від 15.04.2024) разом із батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] . Відповідач залишилась в Німеччині, офіційно працює за контрактом, з 22.03.2022 до України не поверталась і не збирається, і не приймає участі у матеріальному утриманні сина, не намагається взяти на себе відповідальність за матеріальне благополуччя дитини, тобто тягар утримання неповнолітнього сина повністю лежить зараз на батькові, який в свою чергу згідно довідки до акта огляду МСЕК № 694570 є людиною з інвалідністю, та ще здійснює догляд (акт № 268 від 04.09.2023) за матір`ю відповідачки (потребує догляду за висновком № 1058 від 10.08.2023). З 09.02.2024 і по час звернення з позовною заявою до суду дитина проживає з платником аліментів, а він і надалі продовжує їх сплачувати, що суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Таким чином існує порушення як прав дитини на утримання цих платежів, так і майнових прав платника аліментів. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991,\~набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 179\~СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. В п. 17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи є їх платником. При вирішенні спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги\~обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звільнена від сплати судових витрат, а тому у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, який підлягав до сплати при поданні позову у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved