Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 26 серпня 2022 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №367, у зв`язку з чим вона змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Підставою для звернення до суду з позовом послугувало те, що за час сумісного проживання у шлюбі у них не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилися відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, сім`я розпалась остаточно у зв`язку з чим виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. З початку 2024 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спори щодо поділу спільного сумісного майна між сторонами відсутні. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Позивач у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач, [PERSON] був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ст. 130 ЦПК України, однак, в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за свої відсутності у судовому засіданні. Cудом надсилалися повістка та копії позовної заяви про розірвання шлюбу разом з додатками на адресу відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з конвертом з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а саме за адресою: [ADDRESS] , що відповідає інформаційній довідці №46 від 10.05.2024 року, виданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради. Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що сторони 26 серпня 2022 року уклали шлюб, відповідний актовий запис №367, місце державної реєстрації: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 26 серпня 2022 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомостей щодо наявності у сторін спільних неповнолітніх дітей до матеріалів справи не додано. Із позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила своє існування. Причиною розпаду сім`ї, явилися відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не спростував позовні вимоги. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень\~частини третьої\~та четвертої\~ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини.\~Примушування до\~припинення шлюбних\~відносин,\~примушування до\~їх збереження\~є порушенням\~права дружини,\~чоловіка на\~свободу та\~особисту недоторканість\~і може\~мати наслідки,\~встановлені законом. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України,\~позов про\~розірвання шлюбу\~може бути\~пред`явлений одним\~з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач шлюб з відповідачем фактично припинено, носить лише формальний характер, примирення неможливе, а спроби зберегти сім`ю недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що сторони фактично не проживають разом, також не бажають відновити шлюбні відносини, суд прийшов висновку про необхідність розірвання шлюбу, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідног ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Позивачем [PERSON] було заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору посилаючись на те, що вона не працює, є внутрішньо-переміщеною особою з жовтня 2023 року, доходів не має, що підтверджується довідкою з податкової інспекції про доходи за рік від 07.05.2024 року вих. №0432-24-01190. Оскільки позивачем не було сплачено судовий збір, суд вважає необхідним стягнути суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved