Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

18.03.2024\~року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири, в якій просить поділити поміж ним та відповідачкою квартиру [ADDRESS] , при цьому виділити за кожним з них по частині вказаної квартири та визнати за ним право власності на частину вказаної квартири. Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4\~024,70 грн. та витрати за складання звіту про оцінку майна у розмірі 1\~400 грн. Позов обґрунтований тим, що під час перебування у шлюбі з 1995 2023 сторони придбали у 2001 році квартиру [ADDRESS] . Оскільки квартира придбана в період шлюбу із відповідачем, позивач просить виділити та визнати право власності на частини квартири за ним та відповідачкою. Також, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 4024,70 грн. сплата судового збору, 1400 грн. - вартість оцінки нерухомості. 04.04.2024 року ухвалою суду у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 29.04.2024. 29.04.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд на 06.06.2024. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні та у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, просила зменшити розмір судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів встановив, що 04.03.1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб, а.с. 10. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.11.2001, [PERSON] під час шлюбу придбав квартиру [ADDRESS] , а.с. 17, 18. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2023, шлюб між сторонами було розірвано, а.с. 11-13. Згідно звіту про оцінку майна від 2024 року, ринкова вартості квартири [ADDRESS] складає 804940 грн., а.с. 21-48. [PERSON] сплачено за послуги з оцінки майна - 1400 грн., а.с. 2. Оцінка суду. Відповідно положень до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити\~\~шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано\~ст.124 Конституції України. Правилами\~ст.ст. 12,81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У\~статті 60 СК України\~зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 Цивільного кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана позивачем в період його шлюбу з відповідачкою, тому являється спільною сумісною власністю їх подружжя. Дана обставина визнана відповідачем в судових засіданнях та не оспорюється. Згідно\~ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч.1\~ст.372 ЦК України). Частиною 3\~статті 372 ЦК України\~визначено, що в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з частиною першою\~статті 356 ЦК України\~власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Позивач бажає визначити розмір своєї частки в спільній квартирі подружжя, що відповідає положенням\~ст. 372 ЦК України. Тому вимога про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири підлягає до задоволення. Оскільки з визначенням частки за позивачем право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру припиняється, тому суд вважає за необхідне визнати за відповідачем також право власності на 1/2 частину квартири. Суд також вважає, що відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~у звязку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з витрат на оцінку квартири - 1400 грн. та половини суми сплаченого судового збору у розмірі 2012,35 грн. При цьому, суд відмічає, що згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті - суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання і до початку розгляду справи по суті, то позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2012,35 гривень.

Outcome: approved