Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

30.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, третя особа - виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування. В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Польщі і проживає разом з позивачкою в м. Миргород Полтавської області. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Познань Республіки Польша, з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [INFO] позивачка зареєструвала шлюб та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою судді від 31 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник, адвокат Чернюк В.Д. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с. 4, 57). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання 09.05.2024 та 05.06.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч. 3, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 34, 47, 55). Представник третьої особи - виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітньої дитини (а.с. 56). 05 червня 2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-9), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 10). Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, її долею не цікавиться. 19 березня 2024 року позивачка зареєструвала шлюб та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.42). Висновком виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання (а.с. 25). Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положенням ч. 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , який було надано виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області від 15.02.2024 року місцем, рекомендовано проживання разом з матір`ю. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 30 січня 2024 року. Згідно зі ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів в межах суми платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок на користь держави за вимогу про стягнення аліментів та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок на користь позивачки за позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Outcome: approved