Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 16.08.2017 року, [PERSON] уклала з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір № 11783/2017. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов?язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 343980,00 грн. на строк до 15.08.2024 року, на цілі визначені у п. 2.2. Кредитного договору. Відсоткова ставка згідно Кредитного договору становить 15,49 % річних. Відповідно до пунктів Кредитного договору позичальник прийняв на себе обов?язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та Додатковими договорами. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11783/2017 від 16.08.2017 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] 30.10.2017 року було укладено договір застави № 889. Відповідно до п. 1.1 Договору застави, цей Договір забезпечує виконання зобов`язання заставодавця на вимогу ПАТ «Кредобанк», які виникають з кредитного договору № 11783/2017 від 16.08.2017 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів про нього, які можуть бути укладенні у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісії, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. Відповідно до п. 1.2 Договору застави майнових прав, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] 27.04.2020 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 11783/2017 від 16.08.2017 року, з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину, відповідно до п. 1 додаткового договору, сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів. Однак, позивач вказує, що навіть підписання даного додаткового договору [PERSON] порушив здійснення погашення заборгованості по графіку платежів до кредитного договору, як наслідок грубо порушивши умови кредитного договору. Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 03.03.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 116703,87 грн., в тому числі, заборгованість за основним боргом (тілом): 113776,68 грн., заборгованість за відсотками: 863,97 грн., пеня: 63,22 грн. 07.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. відкрито виконавче провадження № 64752996, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме автотранспортний засіб автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до протоколу № 533300 проведення електронних торгів від 07.04.2021 року, автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] було відчужено, переможцем торгів став [PERSON] з ціною 204500,00 грн. Станом на 26.06.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. закінчено виконавче провадження. Однак, суми від реалізації предмету застави не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитним договором. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк»: суму заборгованості за кредитним договором № 11783/2017 від 16.08.2017 року у розмірі 116703,87 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом (тілом): 113776,68 грн., заборгованість за відсотками: 863,97 грн., пеня: 63,22 грн. та 2000,00 грн судових витрат за кредитним договором. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 11.07.2023 року по справі відкрито провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 26.09.2023 року постановлено справу № 369/10715/23 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - прийняти до свого провадження. Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Копія Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2023 року направлялася на адресу відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. 16.08.2017 року, [PERSON] уклала з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір № 11783/2017. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов?язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 343980,00 грн. на строк до 15.08.2024 року, на цілі визначені у п. 2.2. Кредитного договору. Відсоткова ставка згідно Кредитного договору становить 15,49 % річних. Відповідно до пунктів Кредитного договору позичальник прийняв на себе обов?язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та Додатковими договорами. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11783/2017 від 16.08.2017 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] 30.10.2017 року було укладено договір застави № 889. Відповідно до п. 1.1 Договору застави, цей Договір забезпечує виконання зобов`язання заставодавця на вимогу ПАТ «Кредобанк», які виникають з кредитного договору № 11783/2017 від 16.08.2017 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів про нього, які можуть бути укладенні у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісії, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. Відповідно до п. 1.2 Договору застави майнових прав, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] 27.04.2020 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 11783/2017 від 16.08.2017 року, з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину, відповідно до п. 1 додаткового договору, сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів. Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 03.03.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 116703,87 грн., в тому числі, заборгованість за основним боргом (тілом): 113776,68 грн., заборгованість за відсотками: 863,97 грн., пеня: 63,22 грн. 07.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. відкрито виконавче провадження № 64752996, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме автотранспортний засіб автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до протоколу № 533300 проведення електронних торгів від 07.04.2021 року, автомобіль марки CHERRY, модель TIGGO 3, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см., колір червоний, днз [NUMBER] було відчужено, переможцем торгів став [PERSON] з ціною 204500,00 грн. Станом на 26.06.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. закінчено виконавче провадження. Суми від реалізації предмету застави не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання відповідачу кредиту. Відповідач [PERSON] своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 03.03.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 116703,87 грн., в тому числі, прострочена заборгованість за основним боргом (тіло): 113776,68 грн., заборгованість за відсотками: 863,97 грн., пеня: 63,22 грн. та 2000,00 грн. судові витрати по кредитному договору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості у добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 114703,87 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом (тіло): 113776,68 грн., заборгованість за відсотками: 863,97 грн., пеня: 63,22 грн. В частині вимог щодо стягнення 2000,00 грн. судових витрат за кредитним договором слід відмовити, так як стороною позивача не обґрунтовано, що це за судові витрати за кредитним договором, чим вони передбачені та коли такі витрати були понесені позивачем. До того ж суд зауважує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, кодексом не передбачено судових витрат за кредитним договором. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2638,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу. Як вбачається з попереднього розрахунку судових витрат, який вказаний у позовній заяві, розмір витрат позивача на правову допомогу визначений у сумі 11670,38 грн. На підтвердження надання позивачу правової допомоги до матеріалів позову долучено копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, довіреність № 12783 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, на підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, стороною позивача не надано копії Договору про надання правничої допомоги, детального опису наданих послуг та квитанції, яка б свідчила про понесення таких витрат. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем суду не надано документів, що свідчать про розрахунок таких витрат та оплату гонорару, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі. Таким чином, заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial