Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», в якій позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 33455,40 грн, стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5198968 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 11100 грн; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту (09.01.2022) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 11100 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. 08.07.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії договору, у зв`язку з чим відповідно до п.4.3. кредитного договору, договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладанні кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором склала в сумі 44 221,18 грн, з яких 11 100 грн - сума кредиту, 22 355,40 грн - сума процентів за користування кредитом, 9267,16 грн - інфляційні втрати, 1498,62 грн - три відсотки річних. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив мотивований тим, що позивач не підтвердив факт укладення кредитного договору. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Згідно з позовною заявою та поданою копією Кредитного договору, такий укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, шляхом прийняття оферти відповідачкою в «особистому кабінеті» вказаної інформаційно-телекомунікаційної системи та надсилання позивачем на телефонний номер відповідачки одноразового ідентифікатора для підписання Кредитного договору та підписано введенням відповідачкою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), номер пароля M639787. Також у матеріалах позовної справи, зокрема, у Копії Крединого договору, вказано, що ці документи підписані Відповідачкою Електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), номер пароля M639787. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. На підтвердження укладення Кредитного договору між Позивачем та Відповідачкою Позивачем подано до суду копію Кредитного договору. При цьому, Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже, наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення кредитного договору між відповідачкою та позивачем. Також зазначає, що у позові зазначено про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідачки по Кредитному договору перед Позивачем сплачена у розмірі 11704,95 грн. Фактично Відповідачка переплатила 604,95 грн. Однак, фактично сплачена заборгованість зросла до 44221,18 грн., що є кабальною сумою для Відповідача. Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідачки по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 11100,00 грн. тіло кредиту та 22355,40 грн. нараховані проценти, інфляційні витрати - 9267,16 грн., за процентами в розмірі 3% річних, 1498,62 грн. Нарахування відсотків є незаконним та заборгованість за процентами взагалі не повинна нараховуватися, так як пункти Кредитного договору про процентну ставку у розмірі 1,90% в день є просто кабальними для Відповідачки. Встановлений у договорі розмір процентів перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Таким чином, сума компенсації становить понад п`ятдесят відсотків від суми кредиту, що в розумінні п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та є підставою для відмови судом у стягненні таких компенсацій та відсотків. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримала повністю, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях послалась на обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте забезпечила явку свого представника. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Визнала обставину укладення [PERSON] кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна» та отримання кредиту у сумі 11 100,00 грн, проте зазначила, що [PERSON] повернула суму кредиту у повному обсязі. Щодо сплати відсотків за користування кредитом, то просила визнати умови щодо розміру відсотків за користування кредитом нікчемним правочином, у зв`язку з тим, що встановлення таких відсотків є нечесною підприємницькою практикою. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступні обставини. 10 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5198968 про надання споживчого кредиту у сумі 11 100, 00 грн. Згідно з п.1.3 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 11100 грн; строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 09.01.2022 року, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Відповідно до п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом «[NUMBER]» [PERSON] . Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо. Кредитний договір №5198968 містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем 10.12.2021 року шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача [NUMBER]. Ураховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. В судовому засіданні представник відповідача визнала обставину укладення відповідачем [PERSON] 10.12.2021 договору № 5198968 з ТОВ «Авентус Україна» на умовах визначених у договорі. Відповідно до п.4.3.1 договору № 5198968 про надання споживчого кредиту, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Відповідно до 4 розділу договору №5198968 від 10.12.2021 року, строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) договору; або -в порядку авто пролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору. Згідно з п.4.3.1 договору №5198968 від 10.12.2021 року, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ні на 90 днів календарних днів. 10.12.2021 року відповідачу було надано кредит в сумі 11 100,00 грн строком на 30 днів, відповідно до п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до умов п. 4.3.1 Кредитного договору строк дії кредитного договору було автоматично продовжено на 90 днів, починаючи з дня укладення договору. Умовами кредитного договору передбачено продовження строку кредитування, а відтак проценти за користування кредитом підлягали нараховуванню у продовжені договорами строки, що було виконано кредитодавцем. Наведені пункти та підпункти кредитного договору, які передбачають продовження строків кредитування за вказаним кредитним договорам не визнавались відповідачем недійсними, а тому з огляду на приписи статті 204 ЦК України є дійсними та підлягають виконанню. Згідно з карткою обліку, заборгованість за кредитом складає 33 455,40 грн. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, за умовами якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. Згідно з умовами договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 року, фактор прийняв реєстр боржників, що підтверджується актом приймання - передачі від 19.06.2023 року. Копією витягу з реєстру боржників підтверджується передача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги за кредитним договором №5198968 від 19.06.2023 року [PERSON] в загальній сумі заборгованості - 33 455,40 грн, з яких 11 100 грн - сума кредиту, 22 355,40 грн - сума процентів за користування кредитом. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено письмово на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна», яке набуло право вимоги за кредитним договором №5198968 від 10 грудня 2021 року. Щодо посилання представника відповідача на порушення ст. 18 Закону Україні «Про захист прав споживачів» та те, що пункти 1.7.1 та 1.7.2 договору № 5198968 від 10 грудня 2021 року є не справедливими, суд зазначає, що при розгляді справи відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсними вказаних пунктів кредитного договору, у зв`язку з їх невідповідністю п.5.ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому вирішення цього питання в рамках цієї справи неможливо, оскільки виходить за межі заявлених позовних вимог. Визначаючи наявність агресивної діяльності як виду нечесної підприємницької діяльності зі сторони ТОВ «Авентус Україна», як підстави для визнання умов кредитного договору № 5198968 від 10 грудня 2021 року в частині встановлення відсотків за користування кредитом недійсними, суд бере до уваги наступне. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. За змістом ч. 4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Крім того, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», частково визначено перелік агресивних форм підприємницької практики, а саме: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, всупереч зазначеної норми, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених ч. 4 - 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже у суду відсутні підстави для визнання діяльності ТОВ «Авентус Україна» агресивною та визнання умов кредитного договору № 5198968 від 10 грудня 2021 року в частині встановлення відсотків за користування кредитом недійсними відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 року, звіт про надання правової допомоги від 06.11.2023 року, рахунок на оплату по замовленню №06/11 від 06.11.2023 року, ордер на надання правової допомоги Серії АН №107516, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» уповноважило на підставі договору про надання правової допомоги адвоката Крюкову М.В. діяти в Кузнецовському міському суді, платіжну інструкцію №1392. Відповідно до п. 1.1 договору №07/07-2020 від 07.07.2022 року, який укладено між ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» в особі директора Москалюка А.М. та [PERSON] , предметом договору є надання правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Встановлення обставин справи, збір та аналіз доказів та документів, формування правової позиції, складення та подання позовних заяв, клопотань, заяв, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, а також при виконанні рішень. Пунктом 3 договору передбачено порядок розрахунків, відповідно до якого оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі. Відповідно до рахунку-фактури від 06 листопада 2023 року, вартість збору та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] становить - 3000 грн, складення позовної заяви по даній справі становить - 6000 грн, подання позовної заяви до суду становить - 1000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 7 000 грн. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved