Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

09 травня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Турійської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 24 січня 2003 року, відповідно до якого вказаний житловий будинок в рівних частинах заповіла позивачам у справі. Вказуючи, що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/2) на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 21 травня 2024 року подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що позов підтримують із викладених у ньому підстав та просять розглядати справу без їхньої участі (а. с. 44). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 21), 17 травня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 39). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом статей 524, 548 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги села Кульчин за 2001-2005 рік Турійської селищної ради Волинської області (а. с. 11). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 37). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 76,6 кв. м, житловою площею 47,6 кв. м, літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай «Г-1», навіс «Д-1», погріб «Ж-1», вбиральня «3», огорожа «№ 1, 2» (а. с. 15-17). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Кульчинською сільською радою Турійського району Волинської області 24 січня 2003 року, відповідно до якого належні їй земельний пай, майновий пай та житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Кульчин заповіла в рівних частинах дітям [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Зі змісту довідки Кульчинської сільської ради Турійського району № 461 від 18 вересня 2003 року видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з дня її смерті вступили її діти [PERSON] та [PERSON] позивачі у справі. (а. с. 26) Встановлено,\~що позивачі\~у справі\~є дітьми\~спадкодавця,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~їхнє народження\~та укладення\~шлюбу (а. с. 24 на звороті, 25). Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали державному нотаріусу заяв про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а. с. 29-30). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 24 січня 2003 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, проте позивачі відмовилися від спадкування за заповітом (а. с. 29-30). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями за законом, які у встановленому законом порядку та строки не відмовилися від спадщини і в контексті положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 08 травня 2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове нерухоме майно, який підтверджує його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 10). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 35/2004 щодо майна померлої [PERSON] (а. с. 23 - 38), з яких також видно, що, окрім позивачів, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за законом на інше нерухоме майно спадкодавця видані позивачам. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на 1/2 частку спадкового нерухомого майна за кожним. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 605 гривень 60 копійок кожному; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 605 гривень 60 копійок кожному. На підставі викладеного, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР та

Outcome: approved