Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

29.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що її донька [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірваний. Вони зовсім не піклуються про свого сина, ведуть аморальний спосіб життя. Батько [PERSON] не спілкується з сином з 2014 року, участі у його вихованні та навчанні не приймає, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість з аліментів. Мати [PERSON] з 2017 року участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться умовами його проживання, станом здоров`я, зловживає спритними напоями, не працює, проживає з різними невідомими особами. [PERSON] є її онуком, з моменту народження вона його утримує, виховує, займається його фізичним та духовним розвитком. Зазначила, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2021 року у справі № 484/1814/21 вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у його матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. В подальшому її призначено опікуном [PERSON] . За наведених обставин вона просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 23.04.2024 року, 10:00 годину. 09.04.2024 року Орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 23.04.2024 року позивачка та представник Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області надали заяви, в яких просили підготовче засідання провести в їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечували. Ухвалою суду від 21.05.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.06.2024 року, 08:45 годину. Позивачка та її представниця [PERSON] до суду не з`явилися. Представниця надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її та позивачки участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, відзиву на позов не надали, проте надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі та зазначили, що позов визнають повністю і проти його задоволення не заперечують. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області до суду не з`явився, письмових пояснень щодо позову не надав, проте надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наданих сторонами письмових доказів. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до наступного висновку. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 17.02.2012 року відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.09.2014 року у справі № 484/3239/14-ц, провадження № 2/484/1319/14 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З копії заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2021 року у справі № 484/1814/21, провадження № 2/484/931/21, яке набрало законної сили 05.10.2021 року вбачається, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрали у його матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 501 від 12.11.2021 року над малолітнім [PERSON] , [INFO] , дитиною, позбавленою батьківського піклування встановлено опіку та призначено його опікуном бабусю [PERSON] , [INFO] . В даний час [PERSON] проживає та зареєстрований разом з бабусею по лінії матері [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , що підтверджується витягом № 1831/1 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Дитина перебуває повністю на утриманні бабусі (позивачки), яка відповідно до довідки № 138 від 02.11.2023 року працює прибиральницею службових приміщень КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради та отримує заробітну плату. Згідно до характеристик, наданих на ім`я [PERSON] , остання є дисциплінованою, відповідальною та сумлінною працівницею, вона чемна, врівноважена і добра людина та дбайлива бабуся свого онука [PERSON] , шкідливих звичок не має, входить до складу квартального комітету, завжди відгукується на допомогу, скарг від сусідів і членів родини на її ім?я не надходило. [PERSON] повністю займається вихованням онука [PERSON] , доглядає його, забезпечує всім необхідним, так як батьки - [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню сина, не проживають та не спілкуються з сином більше 7-ми років та матеріально йому не допомагають, ведуть аморальний спосіб життя. Бабусею [PERSON] створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Батьки [PERSON] (відповідачі) ухиляються від виконання своїх обов`язків стосовно виховання свого сина, не проявляють батьківської турботи, не цікавляться його навчанням та станом здоров`я, не турбуються про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на його утримання не надають, що не оспорюється відповідачами, які визнали позов повністю. Така поведінка відповідачів свідчить про їх небажання створювати належні умови проживання, виховання та розвитку свого сина. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 08.04.2024 року, який отриманий судом 09.04.2024 року, враховуючи думку дитини та умови його проживання, орган опіки та піклування вказує про доцільність як такого, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] та батька [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не виконують своїх батьківських обов`язків та не здійснюють батьківського піклування щодо свого неповнолітнього сина, не піклуються про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймають участі в його вихованні. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та про винесення рішення по суті справи. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Про відшкодування судових витрат позивачкою не заявлено.

Outcome: approved