Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У квітні 2024 року позивач, діючи від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , подала через свого представника [PERSON] в суд позов до відповідача про стягнення аліментів на користь неповнолітньої доньки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка за спільною згодою сторін проживає з позивачем. Батьки повинні приймати участь в утриманні дитини рівною мірою, проте відповідач цього не здійснює в достатньому розмірі, хоча працює, має стабільний заробіток, тому позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти з 16 квітня 2024 року до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), з урахуванням того, що відповідач має можливість та може сплачувати аліменти в такому розмірі, з огляду на розмір його заробітку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2024 року справу розподілено судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 19 квітня 2024 року, після отримання відповіді з Єдиного державного деморафічного реєстру щодо зареєстрованих місць проживання позивача та відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. 21 травня 2024 року на електронну пошту суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов визнав в частині обставин проживання за згодою сторін доньки [PERSON] з позивачем частково, свого обов`язку з утримання дитини, проте не визнав позов в частині заявленого розміру аліментів в 1/3 частці усіх видів заробітку (доходу), заперечуючи тим, що навіть частка від його заробітку є сумою більшою за розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, навіть, не зважаючи на рівний обов`язок батьків з матеріального утримання дитини, тому вважав справедливим розподілити рівною мірою з позивачем обов`язок з утримання дитини, що зі стягненням частки його доходів та наданням на витрат позивачки такої самої суми на утримання доньки забезпечуватиме повною мірою усі базові потреби дитини з харчуванні, одязі, навчанні, підтриманні належного стану здоров`я, тощо. Представник навів аргументи про офіційне працевлаштування в ПАТ «Дніпровський металургійний завод» на посаді старшого майстра обробки металу з отриманням середньомісячного заробітку в розмірі 27\~434 грн. Натомість, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3\~196 грн., тоді як позивач просить суд стягувати аліменти у сумі, що дорівнюватиме близько 10000,00 грн., що буде непропорційним, без урахування реального матеріального положення відповідача, дитини та інших істотних обставин, що мають значення вирішення відповідного роду питань, зокрема, розміру заробітку позивача, даних про що позивачка не надала, тому відповідач просив суд обмежитись стягненням аліментів в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу).(а.с. 26-31). Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні, а також зазначив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини, тоді як - це мінімальний розмір, визначений на одну дитину чинним законодавством і позивач не позбавлена права заявляти про більший розмір аліментів. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, однак його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та просила визначити розмір аліментів в частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Суд, вислухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, проте рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року, що набрало законної сили 23 січня 2024 року, шлюб між ними розірвано (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 6). Як встановлено судом та не оспорюється відповідачем неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , окремо від батька дітей відповідача у справі [PERSON] , та на час розгляду зазначеної справи знаходиться на повному утриманні матері, тоді як розмір матеріальної допомоги дитині між сторонами не узгоджено і надається відповідачем на власний розсуд. Згідно довідки про доходи від 14 травня 2024 року за підписом генерального директора з персоналу та соціальних питань та головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» Бабенко Сергій Анатолійович, працює у зазначеному товаристві на посаді старшого майстра обробки металу та його заробіток за останні 6 місяців складає 164\~913,69 грн., а також за даними довідки АТ КБ «Приват Банк» відповідач отримує пенсію в розмірі 3\~273,38 грн. щомісяця з відповідним підвищенням такого розміру згідно чинного законодавства. (а.с. 29). Обставин наявності на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб судом в ході розгляду справи не встановлено. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь неповнолітньої дитини аліментів на її утримання на ім`я її матері [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4, ст. 5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки батьків\~і у\~відповідних випадках\~членів розширеної\~сім`ї чи\~общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3\~196 грн. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка потребують піклування, утримання, мешкає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має та іншого в судовому засіданні не встановлено, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність понесення витрат на дитину також і позивачем, яка є працездатною особою, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, які підлягають стягненню з відповідача на користь дитини [PERSON] на ім`я її матері, яка в її інтересах пред`явила позов. В той же час, твердження представника\~позивача щодо\~можливості відповідача\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дитини в\~розмірі 1/3\~частки суд\~відхиляє,\~оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що розмір аліментів в частці існуючого у відповідача доходу (заробітку) недостатній для забезпечення основних потреб дитини у харчуванні, одязі, навчанні та підтриманні належного стану здоров`я, тощо, з огляду на те, що такий розмір, більший за прожитковий мінімум, визначений Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік», позивач має нести витрати у рівному з відповідачем розмірі, що сукупно становитиме достатній рівень забезпечення, як і не доведено, що аліменти на дитину необхідні для цих потреб в більшому розмірі. При цьому, суд зауважує, що витрати, зумовлені особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо) не відносяться до аліментів і є додатковими витратами, обставини за якими визначаються відповідно до ст. 185 СК України, вимоги про що позивачем не заявлялися. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: partial