Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є сином позивачки та проживав з 2013 по 2017 однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не складалося, періодично відповідач полишала без пояснень житло, де вони проживали з [PERSON] та доньками від попереднього шлюбу, вела аморальний спосіб життя, постійно зловживала алкогольними напоями, це і стало причиною розірвання відносин між ними. Також позивач, вказує, що 10.04.2023, відповідач залишила дитину у квартирі без догляду дорослих, разом з малолітніми братами 2021 та 2023 року народження відповідно, без їжі, засобів гігієни та зникла на дві неділі, на телефонні дзвінки не відповідала, а лише через пару днів надіслала смс повідомлення, щоб її не шукали, а діти їй не потрібні. Станом на квітень 2023 старші доньки відповідачки від попереднього шлюбу уже фактично проживали зі своїм батьком [PERSON] , який також має намір звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочок [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , якій виповнилося лише 8 років, в момент коли мати залишила їх без догляду, вночі з 10.04.2023 на 11.04.2023 одиноко добралася до бабусі [PERSON] , матері співмешканця відповідачки і там проживала певний проміжок часу, так як відвідувала третій клас загальноосвітнього закладу № 2 в місті Козятині. Після закінчення навчального процесу у школі, опіку над дитиною, за дорученням батька, який тимчасово проживає за кордоном у Польщі, здійснює позивач, тобто рідна бабуся по ліній батька, на момент звернення з даним позовом дитина проживає в селі Медведівка Хмільницького району Вінницької області разом зі своєю бабусею. Протягом двох місяців відповідачка [PERSON] жодного разу не навідала доньку, не зустрічалася з нею, не цікавилася її здоров`ям, поведінкою, розвитком, інтересами, матеріальним забезпеченням. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою є байдужість зі сторонни відповідача, що дитина [PERSON] протягом двох останніх місяців проживає без реєстрації у сім`ї своєї бабусі по лінії батька - [PERSON] , тоді як рідна мати не проявляє інтересу до своєї доньки [PERSON] , так як повністю самоусунулась від утримання та виховання дитини. Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.10.2023 підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник -адвокат Кучер Г.М. підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити. 11.01.2024 від відповідачки [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява із змісту якої вбачається, що вона визнає позов та просить розглядати справу у її відстуність. Представник третьої особи просив розглядати справу у його відсутність. В судовому засіданні малолітня [PERSON] в присутності психолога пояснила, що з мамою вона давно не спілкувалася, але хотіла б з нею спілкуватись, проте мама з нею на зв`язок не виходить. З татом вона спілкується, кожного дня він зараз перебуває в Польщі; зазначила, що хотіла б жити разом бабусею або з татом та вказала, що скоро поїде до нього в гості. Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Із копії довіреності, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] , [INFO] , бути його представником та представляти його особисті інтереси стосовно його дочки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2014, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 20.06.2023 №01-15/164, наданої директором та класним керівником учениці 3-А класу комунального закладу «Ліцей №2 Козятинської міської ради Вінницької області», мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , за час навчання дівчинки у освітньому закладі, навчальним процессом дитини не цікавилась, у освітньому закладі не з`являлась, із класним керівником та вчителями не спілкувалась. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 23.06.2023, вбачається, що [PERSON] проживає в належних умовах, потреби дівчинки задовольняються в повному обсязі. Відповідно до рішення виконавчого комітету Махнівської сільської ради від 29.06.2023 за №67, яким було затверджено висновок служби у справах дітей про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку про визначення місця проживання дитини від 28.06.2023, що [PERSON] , проживає разом із бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] на даний час перебуває за кордоном, мати участі у виховання не приймає. Відповідно до довідки від 23.06.2023 №612, виданої Махнівською сільською радою Вінницької області, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 026373 від 06.06.2008, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю першої «А» групи з дитинства та потребує постійної сторонньої допомоги. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Махнівської сільської ради Вінницької області №138 від 29.12.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 4 - 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Будь-яких заперечень щодо спору відповідачем надано не було, в матеріалах справи наявна заява від [PERSON] від 11.01.2024 в якій вона вказує, що визнає позовні вимоги, що вказує на її байдуже ставлення до дитини та обов`язків по відношенню до неї. Такою заявою мати демонструє своє небажання тримати зв`язок з дитиною, а також свідоме нехтування батьківськими обов`язками.Відтак, є усі необхідні підстави, передбачені законом, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дочки, оскільки факт ухилення від виконання батьківських обов`язків є підтвердженим. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved