Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

28\~лютого 2024\~року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Укр\~кредит фінанс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 60000\~грн. (шістдесят\~тисяч гривень\~00\~копійок) та судові витрати по справі Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 1112-4925 від 12.11.2022 відповідачу було надано кредит у розмірі 12000,00\~грн зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі1095\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2023. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 23.01.2024 заборгованість за кредитним договором склала 118980,00\~грн. (сто\~вісімнадцять тисяч\~дев`ятсот вісімдесят\~гривень 00\~копійок) в т.ч.: 12000,00 грн - заборгованість за кредитом, 106980,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Однак,\~позивач просить\~стягнути 60000,00\~грн,\~з яких:\~12000,00\~грн \~тіло кредиту,\~48000,00\~грн \~відсотки. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.11.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1112-4925 згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 12000,00\~грн зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі1095\~% річних від наданого кредиту з кінцевим терміном повернення 28.11.2022, й сума до повернення складала 17100,00 грн. (п. 2.3, п. 4.4 кредитного договору) Водночас, цим же кредитним договором передбачено, що строк кредитування становить 300 днів, тобто до 08.09.2023 (п. 4.8 кредитного договору). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~передбачено,\~що продавець\~(виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими.\~Умови договору\~є несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Несправедливими є,\~зокрема,\~умови договору\~про встановлення\~вимоги щодо\~сплати споживачем\~непропорційно великої\~суми компенсації\~(понад\~шістдесят відсотків\~вартості продукції)\~у разі\~невиконання ним\~зобов`язань\~за договором.\~Перелік несправедливих\~умов у\~договорах із\~споживачами не\~є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/20 встановлено, що «8.19. Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 8.20. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. 8.21. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. 8.22. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 8.26. Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.» Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що укладений договір кредиту має неоднозначні положення щодо строку повернення кредиту, які вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Такі положення вводять позичальника в оману й мають тлумачитися на користь споживача. Таким чином, суд доходить висновку про наявність несправедливих умов договору кредиту щодо визначення строку кредитування. Тому суд вважає, що застосуванню підлягає строк кредитування визначений п. 2.3, 4.4. вказаного договору 17 днів. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 17100,00 грн, з яких 12.000 грн тіло кредиту, 5100 грн відсотки. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial