Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

11 березня 2024 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви, [PERSON] зазначає, що після смерті своєї сестри, заявник звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мусевич Крістіна Ренатівна, на звернення [PERSON] , надала роз`яснення, відповідно до якого у зв`язку з розбіжністю у свідоцтвах про народження написання прізвищ, неможливо встановити родинні відносини між заявником та її рідною сестрою [PERSON] . Таким чином, наявні розбіжності у правовстановлюючих документах рідних сестер, а саме: у свідоцтві про народження заявника прізвище зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про народження сестри, прізвище зазначено « [PERSON] » у зв`язку з чим не підтверджується факт родинних відносин між сторонами. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Куриленко О.М. Ухвалою судді від 12.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Ухвалою судді від 17.04.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мусевич Крістіни Ренатівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересовані особи - Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] у « [PERSON] » та « [PERSON] », народилась донька - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] у « [PERSON] » та « [PERSON] », народилась донька - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) 24.04.1987 року, після реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається з копії спадкової справи (а.с. 34-55) із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася заявник - [PERSON] . Інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. 04.03.2024 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мусевич Крістіна Ренатівна, на звернення [PERSON] , надала роз`яснення, відповідно до якого у зв`язку з розбіжністю у свідоцтвах про народження написання прізвищ неможливо встановити родинні відносини між заявником та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved