Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 26 березня 2022\~ позивач уклала шлюб з відповідачем. Від сімейних відносин у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. 07 травня 2021 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено судовій наказ по справі №216/2089/21 про стягнення з [PERSON] [INFO] , на користь матері дітей [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти\~ прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку\~ та гарантовано не\~ менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для\~ кожної дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.06.2021 відкрито виконавче провадження №65631721. Постановою державного виконавця від 11.06.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи,\~ з доходів боржника утримувались за місцем роботи аліменти у розмірі 33,3%. 31 травня 2023 року старша дитина досяг повноліття, внаслідок чого з урахуванням ч 3 ст. 183 сімейного кодексу України, аліменти за судовим наказом №216/2089/21 стягуються за вирахуванням частки, яка припала на повнолітнього, тобто на молодшу неповнолітню дитину стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача. Матеріальне становище відповідача змінилось, оскільки він більше не сплачує аліменти на утримання сина, і наразі розмір стягуваних аліментів на утримання доньки\~ становить 1/6 частки від усіх видів доходу. Шлюб розірвано 18.01.2024. Таким чином, сімейний стан відповідача також змінився, не одружений. У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає, що аліменти на рівні 1/4\~ частини від усіх видів доходу відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, буде забезпечено на належному рівні, тому просить суд збільшити розмір стягнутих аліментів з 1/6 частки до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13\~ - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.03.2022 по 185.01.2024. Як вбачається зі свідоцтв про народження сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких вказані позивач та відповідач. Діти проживають разом із позивачем. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2021 з відповідача стягнено на користь позивача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але\~ не більше десяти\~ прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку\~ та гарантовано не\~ менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для\~ кожної дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.\~\~ Позивач вказує, що коштів, які присуджено судовим наказом Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області їй не достатньо, оскільки старший син наразі повнолітній, а аліменти на доньку зараз стягуються у розмірі 1/6 частки зі всіх видів доходів, відповідач не платить зараз аліменти на старшу дитину, шлюб між ними розірвано, змінив місце служби, внаслідок чого збільшилась заробітна плата за новою посадою, тому аліменти на рівні 1/4 від усіх видів доходу на утримання доньки забезпечить достатній рівень його участі у вихованні та розвитку дитини. Суд вважає таку позицію позивача необґрунтованою з таких підстав. Так, вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно з п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається з довідки про доходи від 22.09.2023, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2023 по 30.08.2023, та без урахування аліментів та ПДФО становить 760817,30 грн, з них аліменти 214449,65 грн. Посилання позивача як на підставу збільшення розміру стягуваних аліментів, у зв`язку з повноліттям старшої дитини та зміни матеріального становища відповідача зі зміною місця служби, є не вмотивованим, оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання доньки. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини не відносяться до істотних у розумінні статті 192 СК України та не є підставою для збільшення розміру аліментів, а належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в неї значно змінилось матеріальне становище, позивачем не надано, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та належними доказами не підтверджені.

Outcome: dismissed