Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. 1.1. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме те, що вона є членом сім`ї військовослужбовця [PERSON] , який загинув [INFO] під час виконання обов`язку при захисті Батьківщини. На обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] на території села Времівка Волноваського району Донецької області загинув її брат [PERSON] , [INFO] , солдат стрілець-помічник гранатометника 2-го мотопіхотного взводу 1-ї механізованої роти військової частини [NUMBER] . [PERSON] проходив військову службу за контрактом і під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини отримав вогневе поранення, несумісне з життям. Отримавши сповіщення про смерть брата, [PERSON] звернулася до військової частини [NUMBER] з відповідною заявою про отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законодавством. У відповідь на цю заяву листом заступника командира ВЧ [NUMBER] від 07 грудня 2022 року її було повідомлено про те, що вона не надала до військової частини документи, які підтверджують спільне ведення господарства з загиблим або перебування на його утриманні, що унеможливлює нарахування та виплату їй грошового забезпечення [PERSON] . Заявниця вважає це рішення керівництва військової частини [NUMBER] таким, що відповідає чинному законодавству, оскільки вона дійсно не надала вказаних документів через їх відсутність. Відтак, підстави для оскарження рішення відсутні. За таких обставин вона змушена звертатися до суду з даною заявою для встановлення юридичного факту, необхідного для виконання вимог чинного законодавства. [PERSON] стверджує, що вона була членом сім`ї свого брата, базуючись на таких фактах. Вона проживала з братом [PERSON] та їхньою матір`ю за адресою: [ADDRESS] на основі кровної спорідненості. Іншої сім`ї у брата не було (ні дружини, ні дітей). Їхній батько, [PERSON] , помер [INFO] , а їхня матір, [PERSON] , померла [INFO] . Будинок за вказаною адресою був їхньою материнською спадщиною, і вона, [PERSON] , проживала там з братом, доглядаючи за хворою матір`ю до її смерті у 2017 році. Після смерті матері вона продовжувала проживати в цьому будинку разом з братом, який у травні 2021 року уклав контракт на службу в ЗСУ. Вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати та спільне харчування, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу. У вільний від військової служби час, з травня 2021 року по 21 квітня 2022 року, [PERSON] повертався додому та надавав їй матеріальну допомогу. Після смерті матері [PERSON] відмовилася від своєї частки спадщини на користь брата. Після загибелі брата їй з військової частини переслали його речі, оскільки він вказав її як єдину рідну особу для зв`язку у разі його смерті. Встановлення факту того, що вона була членом сім`ї військовослужбовця, необхідне для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». 1.2. Представник заінтересованої особи, [INFO] , [PERSON] , подала до суду пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні заяви. На обґрунтування своєї позиції вона посилається на те, що заявниця не підтвердила жодними належними та допустимими доказами ведення спільного господарства з загиблим або перебування на його утриманні. Тому, в даному випадку, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог. [PERSON] просила розгляд заяви проводити у її відсутність. 1.3. Представник заінтересованої особи, Міністерства оборони України, [PERSON] , подав до суду заперечення на заяву, в яких просить відмовити у її задоволенні. На обґрунтування своєї позиції він посилається на те, що заявниця не підтвердила жодними належними та допустимими доказами факт спільного проживання однією сім`єю з братом. [PERSON] зазначає, що єдиним доказом, наданим заявницею для підтвердження спільного проживання, є довідка № 2.1-04/786 від 13 травня 2022 року, в якій зазначено, що вона проживала за адресою: [ADDRESS] разом з братом [PERSON] та вели спільне господарство. Однак, цей доказ не може братися до уваги, оскільки через місяць Виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області на відповідний запит спростував зазначену довідку та повідомив, що вона видана помилково і просить її до уваги не брати. Крім того, [PERSON] зазначає, що заявниця зареєстрована за зовсім іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . На підтвердження своїх тверджень він надає копію відповідних листів. [PERSON] вказує, що заява не містить жодних інших доказів, які б свідчили про те, що заявниця проживала з [PERSON] . 1.4. Представник заінтересованої особи, Військової частини [NUMBER] , у судове засідання не з`явився та не надав жодних пояснень стосовно заяви. Він неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 серпня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі, роз`яснивши заявнику, що вона має право звернутися у порядку адміністративного судочинства. При цьому суд послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц. Постановою Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року зазначену ухвалу було скасовано, а цивільну справу направлено для продовження розгляду. Підставою такого рішення суду апеляційної інстанції стали правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, згідно з якими справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 8 березня 2024 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 квітня 2024 року до участі у цивільній справі було залучено [INFO] як заінтересовану особу. ІІI. Пояснення учасників справи та свідків. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали за викладених в заяві обставин, просили їх задовольнити. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що проживає в с. Лукашівка Гайсинського району Вінницької області, і є старостою в даному населеному пункті. Засвідчив той факт, що [PERSON] спільно з братом [PERSON] та їхньою матір`ю проживали за адресою: [ADDRESS] . Період спільного проживання зазначити не може. Окрім того підтвердив, що [PERSON] разом з братом [PERSON] вели спільне господарство, а саме: доглядали за городом, виконували ремонтні роботи у вказаному житловому будинку. Він також підтвердив, що [PERSON] доглядала постійно за матір`ю і хоронила брата [PERSON] . Свідок [PERSON] також показала, що проживає у селі Лукашівка Гайсинського району Вінницької області, і є сусідкою [PERSON] . Вона засвідчила, що [PERSON] , разом з братом [PERSON] та їхньою матір`ю, проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначила, що [PERSON] майже з самого народження проживала за даною адресою, хоча була і зареєстрована за іншими адресами. Вона також підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, зокрема, доглядали за городом та виконували ремонтні роботи у зазначеному житловому будинку. Також підтвердила, що [PERSON] отримувала кошти за пай, який належить її братові, а також зазначила, що брат надсилав кошти [PERSON] під час своєї служби в ЗСУ, за які вона проводила ремонтні роботи у зазначеному житловому будинку. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. На підтвердження своєї особи заявником надано копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 01.03.2019 [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Ладижин Вінницької області. Витягом з реєстру територіальної громади від 12.03.2019 підтверджується зареєстроване місце проживання [PERSON] з 26.02.2019 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у м. Ладижині, Вінницька область. Її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Заява [PERSON] від 03.02.2023, нотаріально засвідчена, стверджує, що вона ніколи не перебувала у зареєстрованому шлюбі, ні в Україні, ні за її межами. З копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] народився [INFO] у м. Ладижині, Вінницька область. Його батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 30.12.2022, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з 05.02.2011 по 21.04.2022. Батько [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] . Мати [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] . [PERSON] після смерті матері [PERSON] відмовилась на користь [PERSON] від своєї частки в спадковому майні, до якого входило: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та дві земельні ділянки. 25.04.2022 [INFO] надіслано [PERSON] сповіщення про те, що її брат [PERSON] загинув [INFO] на території села Времівка, Волноваський район, Донецька область. У сповіщенні зазначено, що воно є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України. З лікарського свідоцтва про смерть № 84 видно, що [PERSON] загинув [INFO] на території села Времівка Волноваського району Донецької області, внаслідок отримання ушкоджень під час бойових дій. Також вказані дата і місце смерті [PERSON] підтверджуються: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. [PERSON] є виконавцем волевиявлення померлого [PERSON] та зобов`язалася поховати померлого [PERSON] , що підтверджується довідкою № 328 від 09.05.2022. Згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] , солдата [PERSON] , який загинув [INFO] , виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно з витягом із протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 781 від 08 липня 2022 року), травма та причина смерті [PERSON] пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно довідки за № 280 від 28.08.2022, виданої ВЧ [NUMBER] , солдат [PERSON] приймав безпосередньо участь у бойових діях з 24.02.2022 по 03.05.2022. У витягу з послужного списку солдата [PERSON] вказано, що він не одружений, дітей немає. [PERSON] доручав [PERSON] отримати кошти за пай за земельні ділянки, що підтверджується відповідними дорученнями від 10.04.2018 та 04.12.2018. [PERSON] отримувала орендну плату за земельний пай [PERSON] за дорученням, що підтверджується відповідною довідкою, яка видана директором ТОВ «Перемога» за № 11 від 31.03.2023 (а.с.) та видатковими касовими ордерами: № 11 від 12.04.2018, № 69 від 27.12.2018, № 3 від 27.02.2021 та від 03.03.2022. Згідно листа Виконавчого комітета Ладижинської міської ради Вінницької області від 15.03.2024 за № 2.1-09/641, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.). Крім того заявником надано довідку № 2.1-04/786 від 13.05.2022, яка видана Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області [PERSON] про те, що вона дійсно проживала з братом [PERSON] до дня його смерті [INFO] , вели спільне господарство, спільні фінансові зобов`язання та виконували ремонтні роботи за адресою: [ADDRESS] . Натомість у відповідь представником заінтересованої особи надано лист Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області за № 2.1-09/1058 від 17.06.2022, в якому зазначено, що довідка № 2.1-04/786 від 13.05.2022 видана помилково. За таких обставин суд позбавлений можливості надати оцінку вказаному доказу, а саме довідка № 2.1-04/786 від 13.05.2022, та до уваги її не бере. V. Оцінка суду. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. У цій справі [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, зокрема, що вона є членом сім`ї військовослужбовця [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи вимоги заяви, [PERSON] посилалася на необхідність забезпечення її права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби. При цьому [PERSON] не посилалася на обставини вирішення питання встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] в позасудовому порядку, з ухваленням за його наслідками будь-якого рішення органу державної влади або місцевого самоврядування та виникнення у зв`язку із цим публічно-правового спору за участю заявника. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України. Такі висновки про застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21. Ці висновки є релевантними для застосування у цій справі. У даному випадку заявник не посилалася на прийняття в позасудовому порядку жодних рішень органів державної влади або місцевого самоврядування щодо фактів, які мають юридичне значення, а навпаки, звернулася до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту, який належить встановлювати в судовому порядку за правилами ЦПК України. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у померлого [PERSON] інших близьких осіб окрім заявниці не має. Отже, встановлення факту, що просить встановити [PERSON] у своїй заяві, не може вплинути на права інших осіб на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Предметом доказування під час розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є передусім сукупність обставин, що згідно із законом складають основні ознаки сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що визначено частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, але визначає указані вище критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту також доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. За вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Як визначено у ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту належності особи до членів сім`ї військовослужбовця, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги заявника, та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц. На підтвердження своїх вимог [PERSON] до суду надала документи, які вказують на кровну спорідненість загиблого [PERSON] та заявниці як брата та сестри, докази спільного їх місця проживання за однією адресою, документи, які свідчать про наявність домовленостей щодо користування та розпорядження майном. Із пояснень свідків вбачається, що [PERSON] проживала з братом, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, надавали взаємну допомогу, тобто мали взаємні права й обов`язки, властиві одній сім`ї. Під час перебування в зоні бойових дій загиблий спілкувався з сестрою, довірив їй отримувати замість нього орендну плату. [PERSON] здійняла поховання брата. Відмова [PERSON] від своєї частки в спадковому майні на користь [PERSON] також свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] планували й надалі проживати разом. Оцінюючи доводи заявниці про спільне проживання з братом [PERSON] на предмет їх достовірності, а також заперечення заінтересованих осіб з даного приводу, суд бере до уваги покази свідків у взаємозв`язку з іншими доказами та життєвими обставинами, які склалися між рідними братом і сестрою. При цьому факт реєстрації брата і сестри за різними адресами в одному населеному пункту не має вирішального значення для встановлення факту їх спільного провадження. Важливими є обставини, які свідчать про реальність сімейних відносин: спільні витрати на утримання житла, взаємна допомога та спільні господарські роботи. На переконання суду покази свідків у взаємозв`язку з іншими доказами та життєвими обставинами, які склалися між рідними братом і сестрою, свідчать про реальність сімейних відносин між братом [PERSON] та сестрою [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що за життя заявниця спільно проживала, була пов`язаною спільним побутом, мала взаємні права і обов`язки зі своїм братом [PERSON] , тобто була членом його сім`ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved