Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] звернувся представник ТОВ «Омега фінанс» та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування №26208078041001.UАН від 18.12.2018 в розмірі 29\~739,53 грн, судові витрати у справі. У позовній заяві позивач зазначив, що 18.12.2018 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Юнекс банк» із анкетою-заявою №26208078041001.UАН на оформлення кредитної картки та встановлення кредтного ліміту. Вказав, що 31.03.2021 між АТ «Юнекс банк» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Омега фінанс» було\~укладено договір\~факторингу №\~31/03-2021, за умовами вказаного\~договору ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Юнекс банк», в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором про комплексне банківське обслуговування №26208078041001.UАН від 18.12.2018. Факт набуття прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс» до відповідача підтверджується витягом з реєстру прав вимоги, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03-2021. Зазначив, що відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 29\~739,53 грн. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилася. В позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. У заяві також зазначив, що позов не визнає, кредитний договір із вказаним банком не укладав. Просив відмовити у задоволення позову. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~Встановлено, що 18.12.2018 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Юнекс банк» із анкетою-заявою на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та видачу платіжної картки з встановленою сумою кредитного ліміту у розмірі 29 900,00 грн (а.с. 19-20). На підставі анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, здійснено відкриття поточного рахунку № [NUMBER] .UАН з використання платіжної картки № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 20000,00 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 48% річних, строком до 18 грудня 2019 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 27547,82. Орієнтована реальна річна процентна ставка 69,2629%. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості позивачем надано анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту (а.с. 19-23), виписку по особовому рахунку за період з 18.12.2018 по 31.03.2021 (а.с. 60-91). Відповідно до виписки по особовому рахунку\~ № [NUMBER] .UАН, відкритого у АТ «Юнекс Банк» на ім`я [PERSON] за період з 18.12.2018 по 31.03.2021, встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, а саме: знімав готівкові кошти через банкомат, здійснював безготівкові розрахунки за товари та послуги, поповнював рахунок. Відомості, що містяться у виписці по особовому рахунку свідчать про правильність розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України, \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.\~633,\~634\~ЦК України\~можна вважати,\~що другий\~контрагент (споживач\~послуг банку)\~лише приєднується\~до тих\~умов,\~з якими\~він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч.2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Як вбачається з наявних матеріалів справи, кредитор належним чином виконав свої договірні зобов`язання, відкрив картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну карту. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредитні кошти, однак належним чином не виконував кредитні зобов`язання, добровільно не сплатив обумовлені кредитними правовідносини платежі, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.03.2021 становить 29739,53 грн. При цьому відповідач не надав належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення між сторонами кредитного договору та розміру заборгованості. За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 29\~739,53 грн є обґрунтованою. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~ Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Встановлено, що в обґрунтування позовних вимог та, в свою чергу, наявності у позивача права грошової вимоги до відповідача, позивач посилався на договір факторингу, укладений 31.03.2021 між АТ «Юнекс банк» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Омега фінанс». Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~За частиною першою\~статті 513 Цивільного кодексу України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. \~Відповідно до частини першої\~статті 517 Цивільного кодексу України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. \~Таким чином, у\~Цивільному кодексі України\~встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. В свою чергу, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме кредитне зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до\~положень ст.\~1077-\~1079\~ЦК України, за договором\~факторингу (фінансування під відступлення\~права грошової вимоги) одна сторона (фактор)\~передає або\~зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)\~за плату\~(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої\~особи (боржника). Клієнт\~може відступити факторові свою грошову вимогу\~до боржника\~з метою\~забезпечення виконання\~зобов`язання\~клієнта перед\~фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня\~вимога). \~Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у\~договорі факторингу\~є фактор\~і клієнт. Клієнтом\~у договорі\~факторингу може\~бути фізична\~або юридична\~особа,\~яка є\~суб`єктом\~підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Дослідивши наданий до позовної заяви договір факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, укладений між АТ «Юнекс банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс», суд встановив. Відповідно до п. 2.1, 3.1 та 3,2 вказаного договору фактор зобов`язується за плату перерахувати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання клієнтом суми фінансування. Після переходу прав вимоги до фактора, останній стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідно права вимоги у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимог. Сторони засвідчують, що грошові кошти, які становлять суму фінансування, перераховані фактором у безготівковій формі на рахунок клієнта у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором шляхом її безготівкового зарахування в сумі 4 850 000, 00 грн на рахунок клієнта № [NUMBER] відкритий в АТ «Юнекс банк» м. Київ. Сторони домовились, що загальна суму прав вимоги, які відступаються клієнтом фактору за цим договором, визначається відповідно до реєстру прав вимог та остаточно фіксується у ньому. Відповідно до платіжного доручення № 63 від 31.03.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс» здійснила платіж на оплату договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 у розмірі 4 850 000,00 грн на рахунок АТ «Юнекс банк». Разом з тим, суд враховує, що п. 2.1, 4.2, 4.3 договору факторингу визначено, що фактор зобов`язується за плату передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеним кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимог. Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання клієнтом суми фінансування. Після переходу прав вимоги до фактора, останній стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідного права вимоги у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимог. Реєстр прав вимог (додаток № 1) у електронному та/або паперовому вигляді є невід`ємною частиною договору та підписується разом із договором. Акт прийому-передачі прав вимоги підписується уповноваженими представниками сторін в дату відступлення прав вимоги за умови надходження на рахунок клієнта суми фінансування, згідно з п. 3.1. договору. Судом встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги до договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021, у відповідності та на виконання договору клієнт - АТ «Юнекс банк» передав фактору - ТОВ\~ «Фінансова компанія «Омега фінанс», а фактор прийняв від клієнта права вимоги згідно з Реєстром прав вимоги. Так, відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № №26208078041001.UАН у розмірі 29 739,53 грн. Враховуючи наведене, позивачем надано до суду докази виникнення прав і обов`язків за договором факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року та докази наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача. З урахуванням встановлених обставин справи з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування №26208078041001.UАН у розмірі 29\~739,53 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд бере\~до уваги,\~що позов\~задовольняється в\~повному обсязі,\~тому судові\~витрати покладаються\~на відповідача\~в повному\~обсязі.\~З відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~до стягнення\~судові витрати\~у розмірі\~2\~422,40\~грн.

Outcome: approved