Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 вересня 2000 року. В обґрунтування позовних вимог посилалась на\~те,\~що 16.09.2000 року уклав шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони з дружиною мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, дружина не здатна підтримувати нормальну атмосферу піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач перебуває у ДУ «Кам`янська ВК №34». Неповнолітній син після розірвання шлюбу залишиться проживати з ним. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Позивачем подано позовну заяву викладену в новій редакції в якій позивач зазначає, що між ним та дружиною припинені фактичні шлюбні відносини, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть з травня 2015 року, відповідач пішла жити до матері. Проживали спільно з 2000 року по 2015 рік в [ADDRESS] . Неповнолітній син після розірвання шлюбу залишиться з позивачем. Обставини перебування відповідача в колонії не пов`язані із сім`єю та шлюбом. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року забезпечено участь відповідачки в розгляді справи в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Кам`янська виправна\~колонія (№34)». Позивач в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, підтримання заявлених вимог. Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнала, зазначила, що дійсно з 2015 року вони мешкають з чоловіком окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. В період шлюбу з позивачем у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , та близнята [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , чому позивач не вказав в позові про [PERSON] їй не зрозуміло. Будинок в якому вона та чоловік зареєстровані, в якому зареєстровані їх діти та мешкав до війни позивач, вони купували в період шлюбу, але коли стосунки з позивачем були припинені, вона з трьома дітьми пішла жити до її матері, а з 2019 року вона з трьома синами стала мешкати в м.Дніпро з іншим чоловіком. Після того, як вона в 2023 році потрапила до колонії та у зв`язку з тим, що старший повнолітній син та позивач перебувають на службі через війну та позивач заперечував, щоб неповнолітні сини жили з її новим співмешканцем [PERSON] та [PERSON] знову повернулися проживати до її матері, яка і доглядає їх будинок оскільки живе в тому ж селі. Через те, що вона перебуває в колонії вона не заперечує, щоб неповнолітні діти мешкали з рідним батьком. Перешкод визначених ч.2 ст. 110 СК України для розірвання шлюбу немає. Суд, вислухав відповідачку, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2000 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 2000 року. [INFO] у\~сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 липня 2001 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області. [INFO] у\~сторін народилися сини - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 06 жовтня 2008 року, виданими Наталівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що з 2015 року вони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. Відповідач позов визнала та надала докази наявності ще одного сина [PERSON] [INFO] . За змістом положень ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сторонам не вдалося створити міцної сім`ї, шлюбні відносини тривалий час припинені, відповідач в даний час перебуває в колонії, позивач є військовослужбовцем, неповнолітні діти мешкають з бабусею. У відповідача склались фактичні шлюбні відносини з іншою особою. Отже, шлюб сторін існує лише формально,\~тому подальше збереження\~шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved