Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Адвокат Коваленко В.В., що діє в інтересах та від імені [PERSON] , звернулася до суду з вказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до Державної міграційної служби України в Херсонській області з заявою про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. За результатами перевірки у видачі паспорта громадянина України відмовлено, оскільки не встановлено належність заявниці до громадянства України. На даний час заявниця бажає отримати паспорт громадянина України, замість загубленого, але в довідці Суворовського відділу у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області не встановлено належності її до громадянства України. У зв`язку з викладеними, адвокат Коваленко В.В., з врахуванням уточнених вимог, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Задров`є, Оршанського району, Вітебської області на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою суду від 11.12.2023 року було відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чаюк А.С. в судовому засіданні покладалася на розсуд суду, проте не заперечувала, що надані заявником докази свідчать про постійне місце проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження №6 від 28.02.1962 року, [PERSON] народилася [INFO] в м.Задров`є, Оршанського району, Вітебської області (Білорусь). На зворотній частині актового запису про народження мститься штамп, відповідно до якого зазначено про видачу паспорта серії [NUMBER] від 19.05.1978 року відділом внутрішніх справ м.Смоленська. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] за записом №4, 01.10.1981 року [PERSON] прийнята ученицею складського цеху Херсонського-хлобчато бумажного комбінату. 11.01.1983 року присвоєно четвертий розряд контролера (№ запису в трудовій книжці 5). 16.09.1987 року звільнена за особистим бажанням по ст.38 КЗОТ УССР (№ запису в трудовій книжці 6). 15.03.1989 року [PERSON] прийнята на роботу до виробничо-торгового об`єднання їдалень при навчальних закладах Комсомольського району на посаду посудомийки (№ запису в трудовій книжці 7). 11.10.1996 року звільнена за власним бажанням ст.38 КЗОТ України, для догляду за дитиною дошкільного віку (№ запису в трудовій книжці [NUMBER] ). Відповідно до довідки форми №9, [PERSON] , [INFO] , Дніпровським районним відділом внутрішніх справ була видана довідка від 09.08.1993 року про втрату паспорта, відповідно до якої вона має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , та перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1993 року, актовий запис №428, з з [PERSON] . Довідка видана терміном до 14.09.1993 року. Згідно актового запису про укладення шлюбу №428, зробленого 23.07.1993 року [INFO] , 23.07.1993 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище після укладення шлюбу дружини « [PERSON] ». Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , згідно актового запису про народження №994, зробленого 18.11.1993 року [INFO] . Відповідно до довідки №11702 від 18.08.1995 року [PERSON] та [PERSON] , проживаючі в [ADDRESS] не зареєстровані як особи, що займаються індивідуальною трудовою діяльністю. Згідно довідки по склад сім`ї та розмір платежів за житло-комунальні послуги, [PERSON] , проживаючий за адресою [ADDRESS] , має склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , син. З довідки, виданої Херсонською міською інфекційною лікарнею, [PERSON] проходила відповідне лікування з 18.02.1986 року по 08.05.1986 року у зазначеному медичному закладі. Згідно листа від 19.10.2023 року Державної міграційної служби України в Херсонській області за результатами перевірки відмовлено [PERSON] у видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено належність останньої до громадянства України. Згідно перевірки УДМС в Херсонській області за наявними обліками ЄІАС УМП ДМС (документування паспортом громадянина колишнього СРСР, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон) відносно [PERSON] , [INFO] , за обліками ЄІАС УДМС та архівними картотеками не значиться. За даними Реєстру територіальної громади відомчої інформаційної системи ДМС на офіційному веб-сайті ДМС, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання по Херсонській облсті не значиться. Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради від 02.02.2024 №32/14-04-10, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади інформація про декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , (в межах Херсонської територіальної громади), станом на 02.02.2024 року, відсутня. Відповідно до листа КУ «Трудовий архів» Херсонської міської ради від 12.02.2024 року №01-15/103, документи Виробничо-торгівельного об`єднання їдалень навчальних закладів Комсомольського району м.Херсона на зберігання не надходили, що дає змогу підтвердити трудову діяльність за період з 15.03.1989 по 11.10.1996 роки. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved