Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] . А також, просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що родину позивача та спадкодавця знає добре. Зазначив, що спадкодавець [PERSON] за три-чотири роки перед смертю зламала шийку стегна та потребувала стороннього догляду. У зв`язку з цим, [PERSON] вимушений був переїхати жити до неї за адресою: [ADDRESS] , та проживав з нею до дня її смерті. Підтвердив факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що родину позивача знає добре з 1976 року. Зазначив, що [PERSON] проживав з матір`ю приблизно три роки до смерті за адресою: [ADDRESS] . Пояснив, що позивач почав жити разом з матір`ю після того, як його мати зламала шийку стегна, та проживав з нею до дня її смерті. Підтвердив факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] . Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 121/38 від 30.03.1963 року та договору забудови, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 27 січня 1964 року за № 1-362. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] був збудований у період з 1965 по 1985 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі\~№ 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є [PERSON] та [PERSON] . Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~- для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаними в судовому засіданні. Таким чином, позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. [PERSON] заяву про прийняття спадщини у передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини не подавала, спадщину не прийняла. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved