Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах дитини: [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , ІНН [NUMBER] , батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] ; встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] , та призначити [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] , опікуном [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІНН [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] , аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до моменту досягнення [PERSON] , [INFO] , ИНН [NUMBER] , повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач по справі, [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до дитини. Внаслідок її дій створились умови, які шкодять інтересам малолітньої доньки. Це полягає у наступному. Відомості про батька дитини, у свідоцтві про народження, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивачка, відповідачка та її новонароджена донька - [PERSON] , [INFO] , мешкали та були зареєстровані за адресом: [ADDRESS] . Після народження своєї доньки відповідачка залишила немовля на повному утриманні позивачки, своєї матері, а сама займалась спочатку організацією свого особистого життя, міняючи своїх співмешканців майже щомісяця, згодом почала безконтрольно та часто вживати алкогольні напої та наркотичні речовини, переміщатись різними містами України, не повідомляючи свій номер телефону та адресу мешкання позивачці. Відповідачка [PERSON] ніде не працювала, не мала самостійного доходу, її утримували випадкові знайомі чоловіки, з якими вона співмешкала. Коли у неї закінчувались гроші та нікому її було утримувати та їй ніде було жити, вона приходила за місцем проживання своєї матері (позивачка по справі) та доньки ( [ADDRESS] ) вчиняла сварки, вимагала у матері гроші, шантажуючи її тим, що забере свою доньку з постійного місця її мешкання з бабусею та примусить дитину жити своїм «кочовим життям» без визначеного місця проживання. Іноді траплялись випадки, коли позивачка зникала із життя дитини на декілька місяців, потім приходила до дитячого садочка та забирала її. Відмовлялась вести доньку до місця її постійного проживання, погрожувала своїй матері, що вона вивезе дитину і більше бабуся її ніколи не побачить, вимагаючи гроші за повернення дитини в свої комфортні умови проживання. Бабуся не завжди могла надати відповідачці кошти, тому остання по декілька днів могла утримувати дитину поруч з собою, проводячи ночі у своїх випадкових асоціальних знайомих або там, де перебувають особи без визначеного місця проживання, вживаючи при доньці алкогольні напої та наркотичні речовини. Але, дитина їй швидко набридала, тому що плакала, хотіла їсти, просила повернутись додому, та відповідачка повертала дитину бабусі. Неодноразові звернення бабусі до поліції та служби у справах дітей не приводили до ефективного захисту малолітньої дитини. На неоднократні пропозиції позивачки до відповідачки жити разом однією родиною за місцем проживання онучки, разом її виховувати, відповідачка відхиляла, тому що нормальний спосіб життя її не влаштовував, здавався нудним. Позивачка також неодноразово пропонувала відповідачці орендувати окрему квартиру, сплачувати замість неї орендну плату, поки вона не працевлаштується та буде мати свій дохід, де вона могла б мешкати разом із своєю донькою, виховувати її та матеріально забезпечувати. Але відповідачка на словах погоджувалась, а потім знов зникала із життя своєї дитини та матері, не хотіла працевлаштовуватись, нести відповідальність за своє життя та життя своєї дитини. Малолітня [PERSON] була та залишається для своєї матері (відповідачці по справі) засобом маніпулювання та вимагання грошей від своєї матері (позивачці по справі), якій було шкода дитину та яка не хотіла, щоб дитина скиталась разом із матір`ю по притонам, недоїдала, не навчалась та не отримала належне медичне забезпечення. Після широкомасштабного військового вторгнення росії в Україну, позивачка разом із дитиною була змушена переміститись із міста Бахмут Донецької області до більш безпечних міст України. Останнім та постійним місцем мешкання позивачки з дитиною є м. Бровари Київської області. У відповідності до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 08.11.2022 року за № 589 «Про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» вирішено надати [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування у зв`язку з тим, що відповідно до акту про виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, переміщеної з території, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або батьки якої перебувають на територіях, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)/тимчасово окупованій території від 26 жовтня 2022 року» № 01, матір дитини, [PERSON] , [INFO] перебуває на території, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових дій (м. Бахмут Донецька область), а відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 15.11.2022 року за № 589 «Про призначення опікуна над [PERSON] » призначено [PERSON] опікуном над малолітньою онукою, [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленної батьківського піклування. У зв`язку з чим, ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] є підставою вирішення цього питання у судовому порядку, тому позивач був вимушений звернутись до суду для захисту прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мати якої не піклується про її фізичний та розумовий розвиток, про її здоров`я та інші соціальні потреби. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Руднєва І.С. в своїй заяві просила справу розглянути за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, про час та дату повідомлялась належним чином за допомогою поштового зв`язку та оголошення за допомогою Інтернет-порталу «Судова влада», проте про причини своєї неявки не повідомила, відповідних заяв чи клопотань не надавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані заяви та докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова від повільність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для її розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області розглянув питання про надання висновку до суду про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . 29.05.2024 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області ухвалено рішення № 574 про надання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , однак ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом з дитиною, тривалий час не приймає участі в її житті, не піклується про фізичний та розумовий розвиток дитини, про її здоров`я та інші соціальні потреби. Дані факти підтверджуються: Згідно з характеристикою з місця проживання від 20.08.2022 року: [PERSON] зареєстрована з 2005 року за адресою: [ADDRESS] . За період мешкання у будинку була помічена у конфліктних ситуаціях. Має доньку 2017 р.н. [PERSON] за місцем проживання характеризується як запальна і конфліктна людина. Майже постійно знаходиться у нетверезому вигляді. Ніде не працює. Зі слів сусідів до квартири приходять компанії, де відбуваються сварки та з`ясування відносин на підвищених тонах. З народженням доньки, [PERSON] спосіб життя не змінила. З дитиною постійно знаходиться і опікувалась бабуся - [PERSON] . З 2020 року дитина з матір`ю не проживає. [PERSON] , як співвласник, не приймає участі у житті ОСББ, постійно порушує правила проживання у будинку. Всі питання стосовно технічного утримання будинку та своєчасної сплати обов`язкових внесків, вирішується завдяки матері, [PERSON] . До правління ОСББ неодноразово надходили запити на [PERSON] від Бахмутського РВП ГУНП у Донецькій області» . Згідно характеристики з місця проживання [PERSON] та [PERSON] , що проживали за адресою: [ADDRESS] : «громадяни проживають за вказаною адресою з 2020 року. Увесь цей час з ними постійно перебуває онучка [PERSON] , [INFO] . За роки проживання у нашому домі подружжя проявило себе виключно з позитивного боку. За свідченнями сусідів, [PERSON] та [PERSON] спокійні, ввічливі, у побуті товариські, чуйні та доброзичливі люди. Дуже люблячи дідусь та бабуся, постійно займаються вихованням онучки [PERSON] . Дівчинка росте весела, грайлива, щаслива. Щодо матері дівчинки, [PERSON] , [INFO] , то вона, за вказаною вище адресою, ніколи не проживала, а якщо з`являлась, то була у стані сп`яніння, буйна, влаштувала галасливі сварки пізно в ночі. Вимагала дитину або гроші. У сусідів, які проживають поряд, склалось враження, що матуся згадує про існування дитини, коли в неї закінчуються кошти. Неодноразово доводилось викликати поліцію, щоб вгамувати матусю, яка погрожувала вкрасти дитину». Згідно із довідкою від 19.07.2023 року № 57, виданою директором КНП «Центр реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи м. Бахмут», яка видана позивачці [PERSON] «її онука [PERSON] , [INFO] , в період з 2018 року по січень 2022 року, проходила курси комплексної реабілітації у КНП «Центр реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи м. Бахмут» 2 рази на рік терміном по 49 календарних днів з діагнозом: «Наслідки перенатального ураження ЦНС G 93.9 Змішані специфічні розлади психологічного розвитку F 83. Гіперкинетичні розлади поведінки F 90/1. Надходження до закладу згідно направлення лікарів (педіатрів, лікар, невролог - дитячий, лікар - психіатр - дитячий). Після проведених курсів реабілітації динаміка позитивна. Під час оформлення до Центру та перебування у ньому, мати дитини не з`являлась, медико - педагогічний консиліум та навчання не відвідувала, консультації ігнорувала. Дівчинку завжди супроводжувала бабуся, яка відвідувала всі консультації, навчання, брала участь у сумісних з фахівцями реабілітаційних заходах, всі рекомендації виконувала у повному обсязі. …психо - емоційний стан дитини нестабільний, потребує повторного проведення курсу реабілітаційних заходів». Згідно із довідкою генерального директора КНП «БЛІЛ м. Бахмут» «Онука [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , спостерігається на «Д» обліку у лікаря - отоларинголога дитячого та лікаря - невролога дитячого. Під час відвідування лікувально -діагностичного центру КНП «БЛІЛ м. Бахмут» мати дитини не з`являлась. Дівчину завжди супроводжує бабуся, яка виконує всі рекомендації фахівців у повному обсязі. Також бабуся постійно відвідує педіатра та проводить щеплення за віком. Все наведене підтверджує ті обставини, що відповідачка з моменту народження дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] - не турбується про фізичний і духовний розвиток доньки, про її утримання та матеріальне забезпечення, про догляд за нею. Позивачу все доводиться робити самій. Відповідачка не відвідувала свою дитину за місцем її мешкання за наступними адресами: [ADDRESS] , після переміщення у зв`язку із військовими діями - [ADDRESS] , де дитина фактично мешкала із Позивачем та її чоловіком. Про всі адреси фактичного мешкання дитини відповідачка була належним чином повідомлена позивачкою, але мати не виявляла бажання приїздити та провідувати дитину, турбуватись за нею щодня, виховувати та матеріально забезпечувати її. Відповідачка жодного разу не дзвонила Позивачці з метою дізнатися про дитину, не писала листи, не купувала доньці ні іграшок, ні одяг, ні ліків, не огляд та лікування у профільних лікарів, як то офтольмалог, стоматолог, тощо, не оплачувала відпочинок дитини, не цікавиться життям дитини, здоров`ям, розвитком дитини, аліменти добровільно на утримання [PERSON] не виплачувала. З моменту народження доньки і по теперішній час вихованням, турботою про Владу, її правильним розвитком, її здоров`ям, правильним харчуванням, придбанням необхідного одягу, взуття, іграшок та інше займається Позивач. Після широкомасштабного військового вторгнення росії в Україну, позивачка разом із дитиною була змушена переміститись із міста Бахмут Донецької області до більш безпечних міст України. Останнім та постійним місцем мешкання позивачки з дитиною є м. Бровари Київської області. Після початку обстрілу м. Бахмут Донецька область, відповідачка жодного разу не зв`язалась із позивачкою з метою дізнатись про стан дитини, не вчинила жодної дії для того, щоб вивезти дитину в більш безпечне місце мешкання, облаштувати життя дитини на новому місці. За весь цей час було декілька дзвінків від відповідачки на номер телефону позивачки з різних незнайомих номерів з вимогою перерахувати гроші на її карту, при цьому жодного питання про свою дитину відповідачка навіть не задавала. Про своє фактичне місце перебування відповідачка не повідомляє позивачці, тому у позові зазначено останнє відоме місце реєстрації відповідачки. Засоби зв`язку відповідачки позивачу не відомі, тому що дзвінки були кожного разу із різних номерів, які позивачка не зберігала, тому що вони належать іншим особам. У відповідності до довідки від 12.09.2023 року за № 109 « [PERSON] , [INFO] зарахована і значиться в списках закладу дошкільної освіти (яслах - садку) комбінованого типу «Вулик» Броварської міської ради Броварського району Київського області та відвідує з 09.09.2022 року. Зі слів бабусі та вихователя, протягом перебування дитини в ЗДО «Вулик», мама [PERSON] , [INFO] не була присутня на заходах та не приймає участі в житті дитини в закладі. Дитину приводять в групу та забирають з групи тільки бабуся [PERSON] , яка визначена опікуном дитини та дідусь [PERSON] . Протягом всього часу перебування дитини в закладі бабуся приймає активну участь в житті закладу та дитини, відвідує всі заходи, піклується за дитиною. Дитина відповідає взаємністю та дуже прив`язана до бабусі і дідуся». Позивачка несе матеріальні витрати на придбання харчування, одягу, взуття, ліків для дитини, сплачує витрати за відвідування дитячого садочка дитиною, що підтверджується доданими до позову чеками та іншими матеріалами по справі. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача, та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що за таких обставин позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням своєї дитини та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , [INFO] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно останньої. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1211.20 грн. за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 1211.20 грн за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав), а всього 2422,40 грн.

Outcome: approved