Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бучацького районного\~суду Тернопільської області суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] ,\~жителя\~ [ADDRESS] , на строк три місяці щодо: заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що вона разом з онуком [PERSON] проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності її онучці [PERSON] . Упродовж минулого\~та цього\~років заявниця потерпає від\~психологічного домашнього\~насильства з\~боку [PERSON] ,\~яке не\~в змозі\~терпіти.\~Це погрози\~різного характеру,\~у тому\~числі погрози\~застосування фізичного\~насильства,\~залякування, приниження і\~образи нецензурними\~словами.\~ [PERSON] \~постійно вчиняє сварки,\~для чого\~використовує будь-які\~незначні приводи,\~особливо,\~коли перебуває\~в стані\~алкогольного сп`яніння,\~зокрема і\~в нічний\~час.\~\~З приводу\~конфліктів [PERSON] \~неодноразово зверталася\~із заявами\~до відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. Бучацьким районним судом Тернопільської області [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.\~173-2\~КУпАП - вчинення домашнього насильства. Крім того, зазначила, що 09 травня 2023 року та 15 листопада 2023 року дільничним інспектором поліції Абрамцем Є.І. щодо [PERSON] винесено терміновий заборонний припис. Заявник відчуває страх за себе та вважає, що вона є особою, яка зазнає домашнього насильства та потребує захисту. 27 травня 2024 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання на 29 травня 2024 року. Присутній в судовому засіданні 29 травня 2024 року представник заявниці, адвокат Рекуш О.Р. заяву підтримав із мотивів, викладених у ній, просив її задовольнити. У призначене судове засідання 29 травня 2024 року заінтересована особа [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5\~ЦПК\~України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За вказаних обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви, та за погодженням представника заявниці. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] , вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб №220, видана Бучацькою міською радою Тернопільської області 24 травня 2024 року. Разом із ними проживає [PERSON] , [INFO] , онука заявниці. Як вбачається із договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. 09 травня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 683, 09 травня 2024 року [PERSON] (дарувальник) передала безоплатно у власність [PERSON] (обдарованої) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відтак, власником житлового будинку, в якому проживають заявниця та заінтересована особа є онука заявниці. Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] чинить психологічний тиск на заявницю, вона відчуває страх за себе, з приводу конфліктів [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області. 23 травня 2023 року Бучацьким районним судом Тернопільської області [PERSON] був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 05 травня 2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно баби [PERSON] , що супроводжувалося висловлюванням нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою (постанова суду набрала законної сили 05 червня 2023 року). Відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №279603 від 09 травня 2023 року, винесеного ДОП ВП №2 (м. Бучач) Абрамцем Є.І., стосовно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру, застосовано до кривдника такі заходи заборонного припису стосовно постраждалої особи [PERSON] : заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 18.00 год. 09 травня 2023 року до 18.00 год. 19 травня 2023 року. Згідно постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року, [PERSON] підданий адміністративному стягненню у виді штрафу за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно баби [PERSON] , яке мало місце 15 листопада, 17 листопада та 18 листопада 2024 року, в ході якого виражався до неї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (постанова суду набрала законної сили 12 грудня 2023 року). Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі Закон). Цей\~Закон\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону\~передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2\~ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями\~ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~ та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства». За наведених вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняв щодо своєї баби [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, що підтверджується копіями постанов та копією термінового заборонного припису стосовно кривдника, які долучені до матеріалів цивільної справи. Частинами 1, 2 статті 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи\~ [PERSON] шляхом заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 (три) місяці. Стосовно вимоги про застосування до [PERSON] такого заходу тимчасового обмеження прав, як заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до практики ЄСПЛ, будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, зокрема, заходи втручання мають бути передбачені національним законодавством (дивитись, наприклад, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» («Shchokin v. Ukraine», заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.п. 50-51). При цьому таке втручання має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (дивитись, наприклад, рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява № 4909/04, п. 39). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. В свою чергу, згідно із ч. 4 ст. 13 Конституції України держава взяла на себе зобов`язання забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності. Однак ч. 1 ст. 63 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно, враховуючи що найвища соціальна цінність, закріплена у статті 3 Конституції України, переважає над конституційним правом особи, передбаченим частиною четвертою статті 13 Конституції України, що відповідає загальному інтересу суспільства, допускається обмеження останнього на користь першого в межах правил, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] стосовно баби [PERSON] вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами. З аналізу долучених до матеріалів справи копій постанов, якими [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно баби, слідує, що [PERSON] був присутнім в судовому засіданні 23 травня 2023 року та 30 листопада 2023 року по розгляду відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вину у вчиненні правопорушень визнав. Даних щодо вчинення [PERSON] стосовно [PERSON] домашнього насильства після випадків, які мали місце 15 листопада, 17 листопада та 18 листопада 2024 року, в матеріалах справи немає. Також суд\~бере до\~уваги,\~що матеріалами\~справи не\~встановлено наявність\~в [PERSON] \~іншого житла,\~окрім того,\~що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відтак, оцінюючи межі втручання у права і свободи кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи, забезпечуючи справедливий баланс між правами та інтересами обох сторін, суд приходить до висновку, що вимога про заборону наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не підлягає до задоволення. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК\~України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial