Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2021 року в сумі 48 879 грн 42 коп. коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 11 616 грн 28 коп. та 3 % річних в сумі 4 533 грн 60 коп. коп. Всього просив стягнути 65 029 грн 30 коп. Ухвалою судді від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23 жовтня 2023 року судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено. Ухвалою суду від 21 березня 2024 року за заявою відповідача заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надав. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Нескородь В.М. в судовому засіданні зробив заяву про пропуск позивачем строку позовної давності щодо частини позовних вимог. Тому позов визнав частково в межах строку позовної давності. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг теплопостачання сторонами не укладався, але як встановлено судом, одна сторона - Полтавське обласне комунальне підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні відповідачу, як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся, але не оплатив. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 48 879 грн 42 коп. коп. за одержані ним послуги теплопостачання. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до вказаних вище тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2021 року борг відповідача за послуги теплопостачання становить 48 879 грн 42 коп. коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 11 616 грн 28 коп., 3% річних 4 533 грн 60 коп. коп. (а.с. 2-8). Всього заборгованість відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 65 029 грн 30 коп. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача адвокат Нескородь В.М. звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 30 березня 2023 року. При цьому позивач просить стягнути заборгованість за надані позивачем послуги за період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2021 року. В межах загального строку позовної давності тривалістю три роки заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 березня 2020 року по 01 грудня 2021 року становить 13550 грн 21 коп. Три відсотки річних позивачем обраховано від невірної суми заборгованості, яка була нарахована наростаючим підсумком, в тому числі за період поза межами строку позовної давності. Самостійно обрахувати три відсотки річних та інфляційні втрати, виходячи з розміру заборгованості в межах строку позовної давності, суд можливості не має. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем не доведено розмір 3% річних та інфляційних втрат в межах строку позовної давності, в задоволенні позовної вимоги про їх стягнення необхідно відмовити. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 65029 грн. 30 коп., які задоволені частково на суму 13550 грн 21 коп., тобто на 21%. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 563 грн. 64 коп., (2684 грн. 00 коп. х 21% = 563 грн. 64 коп.) \~ \~ \~ \~

Outcome: partial