Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

09 листопада 2023 року представник позивача Харківської міської ради Жилко С.Е. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 535\~672 грн. 10 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0,1280 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 за період з 28.07.2020 по 22.07.2021, стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 8\~035 грн. 08 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.08.2023 № 344323791 право приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] : №№1, [ADDRESS] , 2а, 3, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 22, 23, 24 загальною площею 283,1 кв.м. в літ. «Б-1»; нежитлові приміщення №№ 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 96,3 кв.м в літ. «Б-1» зареєстровано з 19.02.2019 по 22.07.2021 за Бакір Махер Назеном, на підставі договору купівлі- продажу від 19.02.2019 № 566. Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.09.2020 № НВ-6313796922020 площа земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 складає 0,1280 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 28.07.2020. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-1» (адміністративне призначення). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.08.2023 № 344323095 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 30.09.2020 за Харківською міською радою. 04.09.2023 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 площею 0,1280 га за адресою: [ADDRESS] знаходиться нежитлова будівля літ. «Б-1». Отже, [PERSON] з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] - з 19.02.2019 по 22.07.2021, використовував вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 16.08.2023 №14974/5/20-40-24-05-07 [PERSON] сплачено за 2020 рік - 44128,77 грн, за 2021 рік - 44128,77 грн земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 28.07.2020 по 22.07.2021 не сплачував плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 535 672,10 грн. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 загальною площею 0,1280 га по [ADDRESS] від 12.07.2023 № НВ- 9924110042023. Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 загальною площею 0,1280 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становить 7 585 231,68 грн. Щодо застосування ставки річної орендної плати у розмірі 8% позивач зазначає, що відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8% від нормативної грошової оцінки. Крім того зазначив, що Додатком до Положення № 41/08 «Коефіцієнти умов використання земельної ділянки» (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м. площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи факт того, що орендарями не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Отже, розмір орендної плати, яку повинен був сплачувати ФО- [PERSON] за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 загальною площею 0,1280 га по [ADDRESS] складає: -у 2020 році 50 568,21 грн в місяць, за період з 28.07.2020 по 31.12.2020 становить 259 365,98 грн. -у 2021 році 50 568,21 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 22.07.2021 становить 339 296,38 грн. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 16.08.2023 № 14974/5/20-40-24-05-07 [PERSON] сплачено за 2020 рік - 44128,77 грн, за 2021 рік - 44128,77 грн земельного податку за земельну ділянку, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 28.07.2020 по 22.07.2021 становить 535 672,10 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2023, визначено головуючу суддю у справі: Юрлагіну Т.В. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України відмовлено. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, а також у додаткових поясненнях, долучених до матеріалів справи у письмовому вигляді. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що позивачем не враховано приницип єдності юридичної долі землі та майна. Вказала, що аналізуючи приписи Цивільного кодексу України та статей 120, 134 та інших Земельного кодексу України, можна прийти до висновку, що у разі набуття права власності на будівлю або споруду, в силу імперативного законодавчого припису, відбувається перехід права на земельну ділянку, розміщену під цим жилим будинком, будівлею або спорудою, до нового власника, а відповідне право на цю земельну ділянку у попереднього власника припиняється, як зазначено у наведеній статті. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Право [PERSON] на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 площею 0,128 га по [ADDRESS] обумовлене його правом власності на нерухоме майно, яке нерозривно пов`язано з землею. Крім того, зазначила, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Посилання представника ХМР на те, що виходячи з цього, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України) є безпідставним та не відповідає ані закону, ані принципам володіння майном, які визначені ЄКПЛ та Протоколом № 1 до неї. Право власності на нежитлові будівлі не породжує автоматично обов`язок [PERSON] сплачувати орендну плату. Вказала, що немає підстав для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки користування земельною ділянкою [PERSON] без укладеного договору оренди землі було зумовлене необхідністю породження між учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки. Зазначила, що відповідачем вживались заходи для оформлення права власності на земельну ділянку, однак переходу права власності не відбулось через зволікання позивача щодо вирішення данного питання. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки №344323791 від 28.08.2023) право приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] : №№1, [ADDRESS] , 2а, 3, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 загальною площею 283,1 кв.м. в літ. «Б-1»; нежитлові приміщення №№ 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 96,3 кв.м в літ. «Б-1», зареєстровано з 19.02.2019 по 22.07.2021 за Бакір Махер Назеном, на підставі договору купівлі- продажу від 19.02.2019 № 566 та № 569 (а.с. 17-19). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2023 №344323095 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 загальною площею 0,1280 зареєстровано з 30.09.2020 за Харківською міською радою (а.с. 16). Відповідно до даних, які містяться у витязі з Державного земельного кадастру від 17.09.2020 року № НВ-6313796922020 земельна ділянка з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 по [ADDRESS] сформована як об`єкт цивільних прав 28.07.2020; площа земельної ділянки 0,1280 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку; вид використання - для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-1» (адміністративного призначення). Відповідно до вказаного витягу з Державного земельного кадастру інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Речові права на зазначену земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровані (а.с.20-22). Відповідно до даних, які містяться у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 12.07.2023 № НВ-9924110042023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 становить 9\~595\~318, 08 гривень (а.с.23). Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік 1,15. Враховуючи вищевикладене, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 загальною площею 0,1280 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становить 7 585 231,68 грн. Згідно з даними листа ГУ ДПС у Харківській області від 16.08.2023 №14974/5/20-40-24-05-07, Головне управління ДПС у Харківській області на лист Харківської міської ради від 18.07.2023 № 4874/0/225-23 (вх. № 27064/5/ЕП від 18.07.2023) щодо нарахування та сплати коштів у вигляді земельного податку або орендної плати за використаня земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136600:09:016:0207 площею 0,1280 га за період з 28.07.2020 по 22.07.2021 Бакір Махер Назен (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) повідомляє таке. Відповідно інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС [PERSON] зареєстрований платником земельного податку за вищезазначену земельну ділянку з 19.02.2019 площею 0,03794 га. Згідно інтегрованої картки платника нараховані зобов`язання по земельному податку та сплата складають: 2020 рік нараховано та сплачено 44128,77 грн., 2021 рік - нараховано та сплачено 44128,77 грн. (а.с.24). Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:09:016:0207, головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. на підставі ч.2 ст.83 та ст.187 Земельного Кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:09:016:0207), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що з 19.02.2019 по 22.07.2021 [PERSON] використовував земельну ділянку (кадастровий номер 6310136600:09:016:0207) площею 0,1280 га за адресою: [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125,126 Земельного кодексу України (а.с.27-28). Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 з огляду на положення законодавства та численні правові висновки Верховного Суду дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Тобто, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідачем право користування земельною ділянкою не оформлене. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є за своїм змістом кондикційними, а не деліктними, тому підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~( постанова Верховного суду від 04.12.2019року № 917/1739/17). Таким чином, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата, як це закріплено положеннями ст. 14.1.72 Податкового кодексу України. Вимогами Податкового кодексу України закріплено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (правила ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Відповідно до абзацу 2 підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. Визначаючи розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, суд приходить до висновку, що наведений позивачем розрахунок підтверджується належними доказами та належним чином обґрунтований. Наявний витяг № НВ-9924110042023від 12.07.2023 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки та є основою для розрахунку орендної плати. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі №646/4738/19 зазначено, що з огляду на положення Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач, не оформив у передбаченому законом порядку право користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості, користувався земельною ділянкою за відсутності правових підстав, не сплачуючи позивачу належні кошти. З урахуванням витягу з технічної документації про грошову оцінку земель, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 28.07.2020 по 22.07.2021 складають 535\~672, 10 гривень. Суд зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель вимогами чинного законодавства не передбачено, а отже позивач при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки правомірно використав інформацію саме з вищевказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Отже, з урахуванням положень статті 79-1 ЗК України та статей 20, 23 Закону України Про оцінку земель суд погоджується із розрахунком позивача на підставі належних і допустимих доказів: витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від № НВ-9924110042023від 12.07.2023, інформації про сплату земельного податку та погоджується із методом визначення позивачем розміру позовних вимог, оскільки він ґрунтується на приписах чинного законодавства. Враховуючи зазначене, те, що у період з 28.07.2020 по 22.07.2021 відповідач використовував земельну ділянку 6310136600:09:016:0207, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником (Харківською міською радою) договору оренди, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів. Посилання представника відповідача щодо невірно обраного способу захисту права позивача суд не приймає до уваги з підстав, зазначених вище. Крім того, посилання на вжиття заходів щодо набуття земельної ділянки у власність відповідачем не спростовують обставин бездоговірного користування вказаною земельною ділянкою. Даних щодо неправомірності дій Харківської міської ради щодо ненадання земельної ділянки відповідачу у власність суду не надано. Виходячи із принципів диспозитивності у цивільному процесі та встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані докази, надані позивачем щодо розміру фактичного користування відповідачем земельною ділянкою у спірний період та про обґрунтованість наведеного позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати від фактичного користування відповідачем указаною земельною ділянкою. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частина 1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору у сумі ?8035,08 грн., які підтверджені належними доказами і підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved