Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Мартиненко В.В., звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z40.690.70127 від 20.03.2017 року укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] у розмірі 69518,02 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № Z40.690.70127. Відповідно до п.1.1 Договору кредиту № Z40.690.70127від 20.03.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 19000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредит)' та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.5 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.12 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 19000,00 грн. строком до 20.03.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього Договору. Позичальник заявляє та гарантує, що Банк перед укладенням Договору кредиту повідомив йому в належній формі повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла з вказаним Законом він ознайомлений; він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними, належний йому примірник оригіналу даного Договору йому вручено Банком при підписанні даної Угоди. Згідно і Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка склала 181,90%. (п. 5.7 Договору кредиту). Договором кредиту, наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти у розмірі 19000,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 03.12.2020 року між акціонерним товариствои «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги га в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № Z40.690.70127 від 20.03.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № Z40.690.70127 від 20.03.2017 року станом на 03.12.2020 р. (дата відступлення) становить 58956,88 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 17712,20 грн.; заборгованості за нарахованими за несплаченими відсотками - 13884,68 грн.; заборгованість на нарахованими за несплаченими комісіями 27360,00 грн. 16.01.2024 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати у спрощеному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно вимог позову просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z40.698.70127, відповідно до якого останній отримав кредит на поточні потреби у розмірі 19000 грн., включаючи витрати на страховий платіж, зі сплатою відсотків та комісій за користування кредитом, строком на 48 місяців (20.03.2021 року). Відповідно до умов договору, позичальник доручає та дає розпорядження банку переказати в безготівковій формі кредитні кошти. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як як змінна частина ставки, збільшена на 12,49%. Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,50, що разом з маржею Банку складає процентну ставку в розмірі 21,9900%. За обслуговування кредиту Банком, Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі визначеному згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 20 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитних рахунок № 29094469070127, графік яких зазначений в п. 6.1. цього договору. Згідно з п. 5.2. кредитного договору, договір діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 20.03.2017 року відповідачем по справі також була підписана заява-анкета, заява про акцепт публічної оферти ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. 20.03.2017 року відповідачем по справі також була підписана заява № Z40.698.70127 на приєднання до договору добровільного страхування життя та Додаткова угода № 1 до Договору страхування життя №Z40.698.70127. Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] з 01.01.2000 року по 03.12.2020 року вбачається здійснення операцій за рахунком відповідача з 20.04.2017 року по 31.10.2017 року, а саме погашення кредиту, тіла кредиту та процентів по угоді Z40.698.70127. Позивачем надана довідка-розрахунок за кредитним договором № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року заборгованість станом на 03.12.2020 року на загальну суму становить 58956,88 грн., що складається з наступного: 17712,20 грн. - заборгованість за основним боргом; 13884,68 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 27360 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Крім того судом встановлено, що 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Фактор зобов`язується сплатити Клієнту суму фінансування у розмірі, вказаному у п.3.1 цього Договору, за виключенням сплаченої суми в розмірі 200000 грн. на підставі договору про участь у торгах від 15.12.2020 р. в якості забезпечення виконання фактором зобов`язань щодо участі у таких торгах, шляхом перерахунку суми, що становить різницю між сумою вказаною у п.3.1. цього Договору та сумою в розмірі 200000 грн., оплаченою на підставі Договору про участь у торгах від 15.10.2020 р. на рахунки Клієнта протягом 3 банківських днів з моменту підписання Договору. Пунктом 5.1. договору факторингу визначено, що права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього договору. Відповідно до реєстру боржників (Додаток № 1 до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року. У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за кредитом, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на підставі\~ст. 625 ЦК України\~здійснило за період з грудня 2020 року до лютого 2022 року нарахування 3% річних в сумі 2170,52 грн. та інфляційні втрати в сумі 10561,14 грн., які просить стягнути з відповідача. Оскільки позичальник не виконав свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав. Із врахуванням встановленого вище суд вважає, що в першу чергу слід вирішити питання наявності у позивача права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. За приписами ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення ст.\~516, ч. 2 ст.\~517 ЦК\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до квитанцій які містяться в матеріалах справи ТОВ «Профіт Капітал» сплатив ПАТ «Ідея Банк» кошти згідно умов договору факторингу. За змістом ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З наведено вище договору факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшли всі права кредитора за кредитним договором № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року. З приводу наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором суд зазначає про таке. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст. 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Обґрунтовуючи підстави для стягнення заборгованості за кредитом позивачем надано виписку з рахунку [PERSON] в якому міститься інформація про часткове погашення тіла кредиту, процентів по угоді. Судом встановлено, що [PERSON] частково погашав кредит, перераховуючи кошти на банківський рахунок, відкритий у зв`язку з укладенням кредитного договору. Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором у повному об`ємі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд враховує наступне. Так, в структуру заявленої до стягнення заборгованості позивачем включено 27360 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. Нарахування протягом дії кредитного договору № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року комісії за користування кредитом є неправомірним, оскільки здійснення такого нарахування суперечить положенням ст. 56 Закону України «Про банки і банківські послуги» та п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені\~постановою правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року\~у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, згідно з яких банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18.03.2020 року у справі №183/2122/15. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 року по справі № 740/4328/14. Згідно із\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-2071цс16. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд прийшов до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.ч. 2, 4\~ст. 263 ЦПК України). Як вже було зазначено, в п. 1.12. кредитного договору № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та розмірі визначених згідно Графіку, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої гарантована законодавством. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною кредитного договору. Оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд робить висновок про те, що положення кредитного договору № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 1358,51 грн. згідно Графіку, є нікчемними. За таких обставин позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 року у справі № 343/557/15 нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Таким чином суд здійснює відповідний перерахунок заборгованості за кредитним договором. Як встановлено вище, відповідачу надано кредит в розмірі 19000 грн. Загальний розмір відсотків, що відповідач мав сплатити за весь час користування кредитом відповідно до умов кредитного договору та згідно Графіку становить 9757,58 грн. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] , останнім сплачено заборгованість за кредитом на загальну суму 8268 грн. з яких: 6980,20 грн. погашення відсотків, та 1287,80 грн. тіло кредиту. Відтак, зважаючи на право позивача захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, із врахуванням грошових коштів спрямованих на погашення кредиту, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року в розмірі 20489,58 грн. (19000 грн. + 9757,58 грн. 8268 грн.). Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем відповідачу нараховано за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року 3% річних у розмірі 2170,52 грн. та інфляційні витрати в розмірі 10561,14 грн. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18, вказала, що передбачене ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року №6-49цс12. Як вже було згадано, в кредитному договір № Z40.698.70127 від 20.03.2017 року сторони визначили строк його дії 48 місяців від дати отримання кредиту, тобто до 20.03.2021 року. Повернення кредиту та сплату відсотків позичальник мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи АТ «Ідея Банк» кожного місяця кошти упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. При цьому, терміном повернення останньої частини кредиту є 20.03.2021 року. При цьому судом встановлено, що позивач не вчиняв дій щодо зміни терміну повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. Таким чином, права та інтереси кредитодавця, які забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, можуть бути реалізовані, зокрема, у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В той же час, згідно з представленого суду розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, такі нараховані з грудня 2020 року до лютого 2022 року, тобто з урахуванням періоду правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування до вчинення позивачем дій на реалізацію можливостей, передбачених ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. На підтвердження заявлених сум, позивачем надано розрахунок 3% річних, де нарахування здійснено на загальну суму боргу, яка не відповідає дійсності та зазначено сукупну кількість прострочених днів за період. Проте, зобов`язання по заборгованості за кредитом є щомісячними, крім того відповідач частково сплачував заборгованість, і відповідно періоди прострочення зобов`язання за кожен місяць є різними, а відтак позивач мав розраховувати індекс інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми на кожний щомісячний платіж окремо. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Але позивачем просто помножено загальну суму боргу на індекс інфляції, який визначено за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 року, без врахування сплачених сум відповідачем. З огляду на те, що позивачем некоректно здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і не надано окремого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за виокремленням заборгованості за кожним місяцем та без врахування сплачених сум, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих вимог з підстав недоведеності позивачем заявлених до стягнення сум та неможливості перевірити правильність нарахованих Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000 суд зазначає наступне.\~ За приписами ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).\~Відповідно до ст.\~1\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.\~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підставі п. 1 ч. 3\~ст.\~133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.\~Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.\~ Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.\~За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України).\~Нормою ч. 8ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено( п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткову угоду № 6 від 12.06.2023 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, акт № 16 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, наказ про прийняття на роботу [PERSON] від 13.08.2021 № ПД000000002, платіжну інструкцію № 265 від 14.09.2023 з призначенням платежу «оплата правової допомоги за договором № 28092021-1 від 28.09.2021 року відповідно до акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023 року», довіреність від 13.01.2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000398 від 27.06.2019 року. Так, відповідно до умов додаткової угоди № 6 від 12.06.2023 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткова фіксована винагорода Адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» (працівником якого є адвокат Мартиненко В.В.) за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви до суду (однієї) згідно з реєстром боржників становить 7000,00 грн. Адвокатське об`єднання надало зазначені послуги ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», що підтверджується актом № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023 року та платіжною інструкцією № 265 від 14.09.2023, якою було здійснено відповідну оплату. З огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи здійснення адвокатом представництва позивача у цій справі, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає вказаним вище критеріям. Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких заперечень сторони відповідача з приводу заявлених вимог позивача щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, суд враховує те, що відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають задоволенню частково, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2062,90 грн. (29,47%) Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача судовий збір, у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог (29,47%) в сумі 790,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial