Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить: встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Конотоп, Сумської області, правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло, видане Представництвом фонду державного майна України в м. Конотопі від 21.11.1995 року, на підставі розпорядження (наказу) від 21.11.1995 №414; встановити факт належності [PERSON] , 1942 року народження, який помер [INFO] в м. Київ, правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло, видане Представництвом фонду державного майна України в м. Конотоп від 21.11.1995 року, на підставі розпорядження (наказу) від 21.11.1995 №414. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] в м. Конотоп, Сумської області померла мати заявника [PERSON] , а [INFO] в м. Київ помер батько заявника [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла дружина, мати заявника, оскільки була зареєстрована разом з ним на час його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яку прийняв заявник, у нотаріуса заведена спадкова №51/2022. Інших спадкоємців, окрім заявника, відсутні. До складу спадкового майна входить частина квартири [ADDRESS] , що належить матері та батьку заявника на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане представництвом фонду державного майна України в м. Конотопі 21.11.1995 року. Згідно письмового роз`яснення приватного нотаріуса Засоріна А.І. від 11.04.2024 №371/01-16, видати заявнику свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно неможливо, оскільки в правовстановлюючому документі виявлено розбіжність в написанні прізвища спадкодавця, а саме: в свідоцтвах про смерть матері та батька заявника, їх прізвище зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло- « [PERSON] ». Вказана розбіжність позбавляє заявника можливості оформити спадкові права на спадкове майно. Іншим шляхом ніж судовим вирішити це питання не можливо, що і змусило звернутися до суду з цією заявою. Заінтересована особа заперечень проти заяви не висловили. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника заявника адвоката Соляніка Д.О. надійшла заява з проханням розгляд справи провести без його участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Засорін А.І. надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження, справу призначено до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Конотоп, мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 листопада 1995 року, органом приватизації Представництва Фонду Державного майна України в м. Конотоп квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6), [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12). Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.04.2022 вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , приватним нотаріусом Засоріним А.І. заведено спадкову справу №51/22 (а.с. 7). Згідно листа приватного нотаріуса Засоріна А.І. від 11.04.2024 №371/01-16, у зв`язку із розбіжністю в написанні прізвища спадкодавця [PERSON] та чоловіка спадкодавця [PERSON] , а саме в свідоцтвах про смерть «Долгих», а в документі, що посвідчує право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно неможливо. Рекомендовано звернутися до суду. ІV. Норми права. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~та\~ст. 20 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. \~Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5) ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені\~розділом IV ЦПК України. Відповідно до п. 6) ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Частиною 2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. З досліджених вище письмових доказів вбачається, що Свідоцтва про право власності на житло, видане Представництвом фонду державного майна України в м. Конотоп від 21.11.1995 року, на підставі розпорядження (наказу) від 21.11.1995 №414, на ім`я [PERSON] , [PERSON] фактично належало [PERSON] , [PERSON] . Розбіжність в написанні прізвища « [PERSON] » - « [PERSON] » виникла через невірний переклад з російської мови на українську. Розумних сумнівів щодо достовірності вказаних обставин у суду немає. Дані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні і не заперечуються заінтересованими особами. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, позбавляє можливості заявника оформити спадщину.

Outcome: approved