Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2024 \~ року\~\~\~ у справі № 331/6827/23 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання права власності на частину квартири у спільному майні, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом відмовлено. 16 травня 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Кукурудз Р.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000,00 гривень. Позивач [PERSON] надала суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката, в якому посилаючись на не співмірність витрат її фінансовому стану , просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката до 5000,00 гривень. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Кукурудз Р.О. заяву підтримав . Позивач та її представник просили зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката до 5000,00 гривень, посилаючись на доводи викладені в наданому клопотанні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово учасників справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29 лютого 2024 року між [PERSON] та адвокатом Кукурудз Р.О. було укладено Договір про надання правничої допомоги. В пукті 5.1. Договору про надання правничої допомоги від 29 лютого 2024 року визначено, що розмір винагороди за складання документів правничого (правового) характеру, а також за участь у судових засіданнях у процесі в судах за згодою сторін встановлюється у розмірі - 3000,00 грн. За кожен складений документ або факт участі адвоката у судовому засіданні. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених\~ст. 220 ЦПК\~(нова редакція 270\~ЦПК);\~воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат у дадатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша,\~третя статті133 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 58 ЦПК України\~сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша\~статті 60 ЦПК України). За змістом\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій\~статті 62 ЦПК України. Відповідно до пункту 4\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що\~полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Види адвокатської діяльності визначені у\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Судом встановлено, що представником [PERSON] - адвокатом Кукурудз Р.О. на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 15\~000,00 гривень було надано суду такі докази: акт приймання наданих послуг від 13.05.2024; платіжна інструкція P24A2424992089D9593 від 07.03.2024 р; платіжна інструкція P24A2583381065D1480 від 12.04.2024 р.; платіжна інструкція P24A2716354669D9429 від 13.05.2024 р.. Крім того, матеріалами справи підтверджено,що позивач [PERSON] є пенсіонеркою , отримує мінімальну пенсію в розмірі 2725,00 гривень , що підтверджується Довідкою про доходи № 7109 2018 6514 0101 від 22.05.2024р. та пенсійним посвідченням. Враховуючи зазначені докази, суд, перевіривши опис наданих послуг, з урахуванням заперечень позивача, ураховуючи співмірність зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, вважає за можливе зменшити розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн. При цьому, суд зазначає, що з урахуванням обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів складності цієї справи, а також час , витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) за участь у кожному судовому засіданні (05.03.2024р.-1год.20 хв.; 10.04.2024р. - 1 год. 55 хв.; 13.05.2024р. -1 год.20 хв.), сукупний час, витрачений на ознайомлення з матеріалами справи та підготовку промови у судових дебатах, приходить до висновку, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial