Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. Виклад позиції позивача. 03.05.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція\~з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 16028 грн 72 коп. Дана позовна заява мотивована тим, що 04.12.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8365102722. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк». 08.11.2023 між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передає ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги від 08.11.2023 до договору факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16028 грн 72 коп., з яких: 8176 грн 04 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1456 грн 77 коп. сума заборгованості за відсотками, 6395 грн 91 коп. сума заборгованості за комісією. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8365102722 від 04.12.2020 в сумі 16 028 грн 72 коп. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16028 грн 72 коп., а також судові витрати. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 28.05.2024. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу. Відповідач повідомлявся про розгляду справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення, як видно з трекінгу відстеження, не вручене під час доставки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги\~ЦПК України\~щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до вимог ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~\~наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог\~статей 280 -281 ЦПК України.\~\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,\~що 04.12.2020 [PERSON] підписала анкету-заяву на отримання кредиту та інших послуг в ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с.5). 04.12.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8365102722 в сумі 12 650 грн на строк 24 місяці (а.с. 3). Відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування, про орієнтовну вартість кредиту, а також наслідки прострочення виконання зобов`язань, зазначених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с.4). На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк» (а.с. 11-12). 08.11.2023 між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передає ТзОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги (а.с. 13-15). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог від 08.11.2023 до Договору факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023, ТзОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16028,72 грн (а.с. 16). На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8365102722 від 04.12.2020, згідно з яким заборгованість [PERSON] за кредитом станом на 31.03.2024 становить 16 028 грн 72 коп., з яких: 8 176 грн 04 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1 456 грн 77 коп. сума заборгованості за відсотками, 6 395 грн 91 коп. сума заборгованості за комісією (а.с. 10). Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за кредитним договором № 8365102722 від 04.12.2020 в сумі 16\~028 грн 72 коп. Вказані вище договори відступлення права вимоги та факторингу є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні. Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом. Так само відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання за кредитним договором первісному кредитору. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором утворилась заборгованість, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2ст.612ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк,встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із змісту ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не скористалася своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, не подала відзиву на позов, не надала будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навела обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Відповідач не спростував суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надав контррозрахунку у разі незгоди з таким розрахунком. Таким чином,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~дослідивши всебічно,\~повно,\~безпосередньо та\~об`єктивно\~наявні у\~справі докази,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у сукупності,\~з`ясувавши\~усі обставини\~справи,\~на які\~сторони посилалися\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~з урахуванням\~того,\~що завданням\~цивільного судочинства\~є справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~захисту порушених\~або оспорюваних\~прав,\~свобод чи\~інтересів фізичної\~особи,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~у повному\~обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Позивачем сплачено 3028,00 грн судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved