Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що відповідно\~до Витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 44771148\~від 29\~вересня 2015\~року,\~ [PERSON] ,\~належить на\~праві приватної\~власності,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Право власності\~на вищезазначене\~нерухоме майно\~зареєстровано на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~від 26\~серпня 2005\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~районного нотаріального\~округу Куриленко\~С.В.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~2532.\~Відповідно до\~довідки про\~склад зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні/будинку\~осіб від\~19\~серпня 2021\~року за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~окрім [PERSON] \~її чоловіка\~-\~ [PERSON] \~та спільного сина\~ [PERSON] \~зареєстрована донька\~від першого\~шлюбу [PERSON] ,\~ [INFO] . Однак,\~з 2014\~року вищезазначена\~особа фактично\~не проживає\~за вказаною\~адресою.\~Донька проживає\~в Російській\~Федерації зі\~своїм чоловіком\~вже понад\~8\~років,\~має громадянство\~РФ та\~постійне місце\~проживання на\~території вищезазначеної\~країни.\~Фактично за\~весь цей\~час до\~України вона\~не в`їжджала\~та повертатися\~не планує. Відповідач не\~бере участі\~в утриманні\~житлового будинку,\~його ремонті,\~оплаті послуг\~за електроенергію,\~газопостачання та\~інші комунальні\~послуги. Особистих речей\~відповідача у\~житловому будинку\~не має,\~будь-яка\~поштова кореспонденція\~на ім`я\~відповідача за\~вказаною адресою\~на сьогодні\~не надходить. Реєстрація відповідача в житловому будинку призводить до понесення додаткових необґрунтованих витрат на оплату комунальних послуг, оскільки, вартість певних комунальних послуг вираховується в залежності від кількості осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні. За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Мереф`янська міська\~радапро визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено дату проведення судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Мереф`янської міської ради Попов Вячеслав Анатолійович, надіслав на адресу відзив за підписом міського голови [PERSON] , в якому зазначено, що міська рада не заперечує в задоволенні позовних вимог в повному обсязі і просить справу розглядати за відсутністю представника Мереф`янської міської ради за наявними в матеріалах справи документами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2005 року, реєстраційний номер № 2532, що посвідчено приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Куриленко С.В. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 1989 р.н., [PERSON] 1994 р.н., [PERSON] 1967 р.н., що підтверджується інформаційною довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19 серпня 2021 року № 4521, виданою адміністратором відділу надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради. Факт реєстрації у спірному будинку відповідача [PERSON] підтверджується також інформацією про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отриманої в порядку ч.6\~ст.187 ЦПК України\~з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Актом обстеження житлово-побутових умов депутата Мере`янської міської ради [PERSON] від 10 червня 2021 року підтверджено, що за адресою [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON] , [INFO] власник будинку; [PERSON] , [INFO] чоловік позивача; [PERSON] , [INFO] донька позивача; [PERSON] , [INFO] син позивача. Але за даним адресом також зареєстрована [PERSON] , [INFO] донька попереднього шлюбу [PERSON] , яка з 2011 року та по теперішній час фактично проживає за кордоном в Росії. Має прописку та громадянство Російської Федерації в Білгородській області. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Статтею 41 Конституцією України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом\~ст. 319 ЦК України\~власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved