Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,81 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території колишньої Деревнянської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, право на який [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164020, виданого Деревнянською сільською радою Жовківського району Львівської області та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 337. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] на підставі рішення VII сесії Деревнянської сільської ради від 28.05.1997 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,83 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Деревня Деревнянської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті і на що за законом матиме право заповіла йому, [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай). Він, [PERSON] , прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] оскільки постійно проживав з нею на день її смерті, не відмовився у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В той же час інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із [PERSON] чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті немає. Внаслідок його звернення у Жовківській державній нотаріальній конторі Львівської області було зареєстровано після смерті [PERSON] спадкову справу, однак Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 54/01-16 від 19 січня 2024 року фактично відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 1,83 га, що розташований на території Деревнянської сільської ради Львівського району Львівської області та належав [PERSON] , померлій [INFO] , так як ним не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Стверджує, що сертифікат нового зразка на земельну частку (пай) у нього відсутній, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Вважає, що його право на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 07 червня 2024 року о 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Деревня, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 22 червня 1998 року. З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164020, який виданий 30 травня 1997 року Деревнянською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 337, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення VII сесії Деревнянської сільської ради від 28.05.1997 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,83 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Деревня Деревнянської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , тобто позивачу. Даний заповіт 21 жовтня 2007 року складено і посвідчено секретарем виконкому Деревнянської сільської ради Бороха Марією Василівною та зареєстровано в реєстрі за № 23. 15 листопада 2023 року [PERSON] , старостою Деревнянського старостинського округу № 3 Жовківської міської ради дублікат заповіту видано [PERSON] замість втраченого, дублікат заповіту зареєстровано в реєстрі за № 3-12. Заповіт заповідачем не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости [PERSON] від 15 листопада 2023 року. [PERSON] померла [INFO] , про 02 січня 2016 року складено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Деревнянською сільською радою Жовківського району Львівської області 02 січня 2016 року. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Викладеним у довідці № 359/14-06, яка видана 11.09.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що громадянка [PERSON] , 1924 року народження, дійсно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті, [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 374/14-06 року, яка видана 20.09.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав постійно разом із [PERSON] , до дня її смерті, [INFO] і вели спільне господарство в [ADDRESS] . Тобто суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав з нею на день її смерті, не відмовився у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В той же час інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із [PERSON] чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. Суд враховує, що Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 54/01-16 від 19 січня 2024 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 1,83 га, що розташований на території Деревнянської сільської ради Львівського району Львівської області та належав [PERSON] , померлій [INFO] , так як ним не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Як зазначає позивач, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай) у нього відсутній. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Водночас право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 164020, який виданий Деревнянською сільською радою Жовківського району Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 337. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved