Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

23 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява в якій позивач просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис №78 від 23.07.2003. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що спільних дітей вони не мають. В силу психологічної несумісності характерів, у сторін так і не склались нормальні сімейні стосунки. У сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Постійні сварки та непорозуміння призвели до того, що подружні стосунки взагалі припинились і вже майже два роки стали проживати порізно. Ведення спільного господарства також припинено, спільного бюджету не має. Подальше збереження формального шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді\~від 09\~травня 2024 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. В призначене судове засідання сторони не з`явились. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 10.05.2024 року подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом на розписці. До суду 09.05.2024 року подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 липня 2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 78. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.c.10) Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна сторони не мають. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна на час\~розгляду даної\~справи у\~суду відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не змінювала прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище - « [PERSON] ». За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1211 гривні 00 копійок.

Outcome: approved