Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона, [PERSON] , перебувала у шлюбі із відповідачем - [PERSON] з 06 листопада 2011 року. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 244. 30 жовтня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області у справі № 132/3061/23 прийняв рішення, яким шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Проживаючи разом як одна сім`я було набуто та 01.06.2020 року зареєстровано за відповідачем нерухоме майно, а саме приміщення кафе, загальною площею 395,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності здійснена державним реєстратором Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценко Є.В. Оскільки, право власності на майно було зареєстровано за [PERSON] в період шлюбу, воно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. З відповідачем позивач неодноразово здійснювала обговорення щодо поділу спільної сумісної власності. Проте, крім обговорень, жодних дій здійснено не було, тому позивач звернулася до суду з даним позовом для врегулювання спірних питань. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 05.02.2024 відкрито провадження у справі\~ за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 27.02.2024 року представником відповідача [PERSON] \~ адвокатом Якименком О.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволені позову відмовити, з мотивів наведених у відзиві. Ухвалою суду від 14.05.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Олійник А.М. не з`явилися. 05.06.2024 року на електронну адресу суду за вх. № Еп-1342/24 від адвоката Олійника А.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Якименко О.О. не з`явилися. 05.06.2024 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду за вх. № 5394/24 від адвоката Якименка О.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, взадоволенні позовних вимогопросять відмовити в повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю. Крім того, просять стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати в розмірі 10000 грн. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , перебувала у шлюбі із відповідачем - [PERSON] з 06 листопада 2011 року. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 244. 30 жовтня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області у справі № 132/3061/23 прийняв рішення, яким шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Проживаючи разом як одна сім`я сторонами було набуто та 01.06.2020 року зареєстровано за відповідачем нерухоме майно, а саме приміщення кафе, загальною площею 395,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності здійснена державним реєстратором Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценко Є.В. Оскільки, право власності на майно було зареєстровано за [PERSON] в період шлюбу, воно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. У відповідності до постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 523/8857/19 (провадження № 61-5855св23), - «Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій». Відповідачем та його представником, у поданому відзиві спростовано презумпцію спільності права власності сторін на спірне майно: приміщення кафе, загальною площею 395,1 кв.м, розміщене за адресою: [ADDRESS] . Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України). Приміщення кафе, загальною площею 395,1 кв.м, розміщене за адрееою; [ADDRESS] , приміщення 1 відповідач [PERSON] набув в порядку спадкування, що підтверджується наступними доказами: - Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 29 вересня 2016 року приватним нотаріусом Калинівсього РНО Вінницької області, згідно якого: «Спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його син [PERSON] ... Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 21/50 частки приміщення кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] »; - Договором про поділ об`єкта нерухомого майна від 03 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області 3.03.2020 року, р № 686, згідно якого: «1.1. Ми, [PERSON] та [PERSON] , є співвласниками нежитлового приміщення кафе) під [ADDRESS] . 1.2. Мені, [PERSON] , належить 21/50 частка у праві власності на вишевказане нежитлове примішення, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим Панкеєвою О.В., приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області 29.09.2016 року за реєстровим №1154, право власності на яку зареєстровано державним реєстратором Панкеєвою О.В., приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області 29.09.2016 за №16702254 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі №1043809205216, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2020 року за №202641571. 1.4. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 04.01.2020 року за № 86 мається технічна можливість поділу вказаного нежитлового приміщення, і цей поділ проводиться сторонами за їх взаємною домовленістю у відповідності із зазначеним висновком пропорційно належним їм часткам у праві спільної часткової власності наступним чином: 1.4.1. [PERSON] набуває право власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення(кафе), загальною площею - 395,1 кв.м., а основною площею - 242,9 кв.м, що в цілому складається з : коридору 47-1 площею 8,9 кв.м., умивальника 47-2 площею 1,1 кв.м., санвузла 47-3 площею 2,4 кв.м., зали 47-4 площею 57,0 кв.м., зали 47-5 площею 15,6 кв.м., комори 47-6 площею 3,1 кв.м., коридору 47- 7 площею 7,6 кв.м., комори 47-8 площею 3,3 кв.м., коридору 47-9 площею 3,2 кв.м., коридору 47-10 площею 10, 7 кв.м., побутової кімнати 47-11 площею 3,3кв.м., кухні 47-12 площею 16,8 кв.м., кабінету 47-13 площею 9,5 кв.м., коридору 47-14 площею 18,2 кв.м., зали 47-15 площею 16,3кв.м., кабінету 47-16 площею 16,1кв.м., коридору 47-17 площею 3,7 кв.м., тамбуру 47-18 площею 1,7кв.м., кабінету 47-19 площею 19.7 кв.м.,кабінету 47-20 площею 18,1 кв.м., туалету 47-21 площею 1,2 кв.м., коридору 47-22 площею 16,3кв.м. архіву 47-23 площею 10,5 кв.м., комори 47-24 площею 6,8 кв.м., комори 47-25 площею 4,0 кв.м., умивальника 47-26 площею 1,2 кв.м., туалету 47-27 площею 2,1 кв.м., коридору 47-28 площею 8,0 кв.м., зали 47-29 площею 48,2 кв.м., коридору 47-30 площею 5,4 кв.м.. комори 47-31 площею 1,4 кв.м., туалету 47-32 площею 0,8 кв.м., коридору 47-33 площею 6,4 кв.м., кабінету 47-34 ПЛОЩЕЮ 10,0 кв.м., коридору 47-35 площею 7,4 кв.м., зали 47-36 площею 15,6 кв.м., коридору 47-37 площею 13,5 кв.м. Відповідно до рішення виконкому Калинівської ради від 30.06.2016 року №202 групі приміщень, що належать [PERSON] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . 2.1. Сторони свідчать та гарантують: 2.1.2. Частки у праві власності на нежитлове приміщення, що є предметом поділу, є особистою власністю кожної із сторін, так набуті відповідно [PERSON] в порядку спадкування, а [PERSON] не під час перебування в зареєстрованому шлюбі. 4.1. Цей договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 4.2.3 момент у укладання цього договору спільна часткова власність на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1043809205216, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] та [PERSON] припиняється.» Додатковою обставиною на підтвердження того, що відповідач за цим нотаріально посвідченим договором набув майно в особисту приватну власність - є відсутність письмової згоди позивача, яка мала б бути обов`язковою відповідно до ст. 65 СК України, якби майно відносилося до спільної сумісної власності. Таким чином приміщення кафе, загальною площею 395,1 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , - не є спільним сумісним майном сторін, воно є особистою приватною власністю відповідача. Вказані обставини не заперечувались сторонами і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справита встановлено судом, вказане в позові майно (приміщення кафе) відповідач [PERSON] набув в порядку спадкування, тому суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позову - на позивача. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Якименком О.О.\~ на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., суду надано: -договір про надання правової допомоги № б/н від 16 лютого 2024 року; - довідку щодо виконаних робіт від 04.06.2024 року; - квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 16.02.2024 року на суму 10000 грн. Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Клопотань від позивача та її представника щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та встановлений ст. 12, 13 ЦПК України принцип змагальності сторін та диспозитивність, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved