Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКАЇНА» було укладено електронний договір № 5549646 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 19-ОД від 5 січня 2022 року. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (11.02.2023р.) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (довідка АТ «ПУМБ» про перерахування коштів додається). Відповідач зайшов на веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, паспортом споживчого кредиту тощо. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, а саме: за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А120958», після чого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. на свою платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» про перерахування коштів. Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1, 99 % в день і застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0, 01 % в день та застосовується відповідно до певних умов. 13 березня 2022 року відповідач здійснив оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 13 грн. 50 коп. згідно графіку платежів. У зв`язку із воєнним станом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 1 травня 2022 року по 9 вересня 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем нараховані відсотки за 60 календарних днів (10.09.2022 - 08.11.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 15000 грн. * 1, 99 % = 298, 5 грн. * 60 календарних днів = 17 910 грн. 29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем як фактором, було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно умов якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO]. Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з реєстру боржників. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 15 000 грн. - тіло кредиту та 57 312 грн. - нараховані проценти, а всього - 72 312 грн. До ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ Україна» відповідно до укладеного договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29 травня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту - 15 000 грн., сума процентів зав користування кредитом - 39 402 грн., а всього - 54 402 грн. Також просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Зазначає, що позивач 10 липня 2023 року уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем та сплачено гонорар в сумі 10 000 грн. До початку розгляду справи по суті від відповідача 10 січня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає. Зазначив, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Зазначає, що також в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин і правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви додаток до договору про надання споживчого кредиту у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Як вбачається із матеріалів, доданих до позовної заяви, банком не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку та можливість позивача генерувати електронний цифровий підпис. Більше того, перейшовши із посиланням на сайт czo.gov.ua та, ознайомившись із переліком «Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг», бачимо, що фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відсутня у даному переліку, отже й не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, а тому твердження банку, що банк і позичальник узгодили істотні умови кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи. Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчувального органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки. Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг. Як слідує із відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» не входить до довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначив також, що Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Зокрема, Законом передбачено, що на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування споживач не буде нести відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, які нараховані після 24 лютого 2022 року, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, підлягають списанню. Зазначив, що зазначена норма Закону стосується і процентів за невиконання кредитного договору у період дії воєнного стану в Україні. Також вказав, що наявними матеріалами справи підтверджено обставини надання позивачу адвокатом правової допомоги саме за цією справою. Договір № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., не може братися до уваги, оскільки він відсутній в матеріалах справи і, відповідно, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для їх зібрання у справі № 689/3289/23. Також вказав, що позивачем не долучено журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів, тому неможливо підтвердити реєстрацію касового ордеру у встановленому законом порядку. Отже, поданої позивачем платіжної інструкції недостатньо для підтвердження сплати гонорару адвокату в сумі 10 000 грн. Стверджує, що визначений розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. є необґрунтованим відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оскільки позовна заява по даній категорії справ є типовою і не потребує складних правових досліджень. 16 січня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача. У ній зазначив, що кредитний договір, укладений між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та відповідачем, повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: Закону України «Про електронну комерцію». Зазначив, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була подана до позову. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «АВЕНТУС Україна». Як первісний кредитор, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Чинне цивільне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися розмір заборгованості. Відповідно, застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фактором було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг із реєстру боржників. Також зазначив, що відповідно до Постанови Великої Палати верховного Суду у справі № 910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідач 16 лютого 2022 року отримав в кредит грошові кошти в сумі 15 000 грн., що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду. 29 травня 20923 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу, згідно якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти та проценти не повернув. Також між ним та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого позивач сплатив за його послуги 10 000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 87). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5549646 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000,00 грн. (п.1.3 договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; дата повернення кредиту 11.02.2023, про що зазначено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є Додатком №1 до цього договору (п. 1.4. Договору); стандартна процента ставка становить 1,99 % в день (п. 1.5 договору). Ця обставина підтверджується копією договору № 5549646 про надання споживчого кредиту від 16 лютого 2022 року (а.с. 9-13), копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 29). Договір про надання споживчого кредиту, Додаток № 1 до нього, в якому визначено графік платежів, сума кредиту та сума нарахованих процентів, і паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А120958 16.02.2022 о 12:02:10 [PERSON] (а.с. 9-13, 29, 31-32). Факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна» підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 31.05.2023 № 2090 про здійснення успішного переказу 16.02.2022 о 12:03:06 на суму 10 000,00 грн., номер картки [NUMBER] , № транзакції 017332372502 (а.с. 63). Також, згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 19 травня 2024 року на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 16 лютого 2022 року здійснено переказ коштів на суму 15 000 грн. (а.с. 165). 13 березня 2022 року відповідач здійснив оплати на рахунок кредитора у розмірі 13, 50 грн. (оплата процентів). Ця обставина підтверджується копією картки обліку договору (розрахунком заборгованості) - а.с. 21-28. Як убачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитом станом на 28.05.2023 відповідач має існуючу перед кредитором прострочену заборгованість на загальну суму 72 312 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 57 312 грн. (а.с. 21-28). 29.05.2023 між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 29.05/23-Ф. Ця обставина підтверджується копією Договору факторингу від 29.05.2023р. (а.с. 14-18). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 15 232, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу № 29.05/2023-Ф від 29 травня 2023 року, від Клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 151 561 637, 65 грн. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору Факторингу № 29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає. Ця обставина підтверджується копією акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 29 травня 2023 року (а.с. 18 зворот). Згідно із Реєстру Боржників (Додатку 3 1 до Договору Факторингу № 29.05/2023) відповідач [PERSON] значиться під № 9417, номер кредитного договору 5549646, сума заборгованості за основною сумою боргу - 15 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 39 402 грн., сума заборгованості разом - 54 402 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 381. Зазначена обставина підтверджується копією витягу з Реєстру Боржників (а.с. 20). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 29 травня 2023 року повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] повідомлення (а.с. 19). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Суд дійшов до висновку, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5549646 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15 000 грн., що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши вказаний договір, Додаток № 1 до нього, і паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив, що ознайомився та погодилася з умовами договору, при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Крім цього, про погодження відповідача з істотними умовами договору свідчить також те, що він частково виконував умови з повернення кредиту, зокрема, за період з 13 березня 2023 року ним здійснено платіж в сумі 13, 50 грн. (сплата процентів) - а.с. 21. Наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості по кредиту (а.с. 21-28) відповідачем не спростовано, а також не доведено належними та допустимими доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором - ТОВ «Авентус Україна». Твердження відповідача, що позивачем не долучено журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів, тому неможливо підтвердити реєстрацію касового ордеру у встановленому законом порядку і поданої позивачем платіжної інструкції недостатньо для підтвердження сплати гонорару адвокату в сумі 10 000 грн., суд розцінює критично та не бере до уваги. Так, представником позивача надано суду копію рахунку на оплату по замовленню № 143/30/11 від 30 листопада 2023 року адвоката Столітнього М.М. та копію платіжної інструкції в національній валюті від 30 листопада 2023 року № 1808 про перерахування грошових коштів в сумі 10 000 грн., отримувач: адвокат Столітній Михайло Миколайович, призначення платежу: сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 143/30/11 від 30.11.2023р., без ПДВ (а.с. 43-44). Зазначені письмові документи є належними та допустимими доказами по справі і відповідачем не спростовані. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). А згідно із абз. 2 п. 1.1. Договору Факторингу перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку 3 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 14 - зворот). Як встановлено судом, відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу № 29-05/2023 від 29.05.2023р. Клієнт відступає Факторові право вимоги заборгованості до боржника - [PERSON] (порядковий номер 9417) на загальну суму 54 402 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 15 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 39 402 грн. Тобто, станом на 29 травня 2023 року до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 54 402 грн. Водночас, позивачем, всупереч укладеному договору факторингу 29 травня 2023 року, за період з 10 вересня 2022 року по 8 листопада 2022 року нараховано відсотки за 60 календарних днів у розмірі 17 910 грн. Отже, право грошової вимоги позивача до відповідача в частині стягнення відсотків в сумі 17910 грн. за період з 10.09.2022р. по 08.11.2022р. нічим не обґрунтоване та суперечить абз. 2 п. 1.1. Договору Факторингу, витягу з Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору Факторингу (а.с. 20) та ч. 1 ст. 1078 ЦК України. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню за виключенням 17 910 грн. відсотків. Тому, необхідно стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМАПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (03150, м. Київ, вулиця загородня, будинок 15, офіс 118/2; ЄДРПОРУ 44559822) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5549646 від 16 лютого 2022 року в розмірі 55 402 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста дві гривні), яка складається із наступного: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 402 грн. - сума заборгованості за відсотками. Твердження відповідача про те, що вищевказаний кредитний договір не укладений у письмовій формі, тому він є нікчемним на підставі статті 1055 ЦК України, суд до уваги не бере та відхиляє. Так, у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку,визначеному статтею 12 цього Закону. Вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, договір № 5549646 про надання споживчого кредиту від 16 лютого 2022 року укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А120958 16.02.2022 о 12:02:10 [PERSON] , тобто вважається укладеним у письмовій формі. Доводи відповідача у відзиві на те, що представником позивача не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до довірчого списку та можливість ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» генерувати електронний цифровий підпис, що є порушенням п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», суд розцінює критично. Так, як встановлено судом, електронний Договір № 5549646 про надання споживчого кредиту укладено 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] і тому посилання відповідача про те, що ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» не входить до довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, не заслуговує на увагу. Крім цього, в порушення принципів змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) позивачем не заявлялося клопотання про дослідження питання про внесення ТОВ «Авентус Україна» до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Посилання відповідача на ту обставину, що згідно чинного законодавства споживач звільняється від обов`язку сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню), та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань за таким договором, тобто у період дії воєнного стану розуміється і звільнення споживача від сплати відсотків за користування кредитом, суд до уваги не приймає з огляду на таке. Так, відповідно до п. 18 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, як вбачається із положення цієї норми Закону, від сплати процентів відповідач не звільняється. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У позові представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав: - договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем (а.с. 36-37); - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 42); - копію платіжної інструкції в національній валюті від 30.11.2023р. № 1808, згідної якої ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» перерахувало адвокату Столітньому М.М. грошові кошти в сумі 10 000 грн., призначення платежу: сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 14330/11 від 30.11.2023р. (а.с. 43); - копію рахунку на оплату по замовленню № 143/30/11 від 30.11.2023р.; - копію звіту про надання правничої допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Столітнім М.М. послуг (приймав участь в судових засіданнях в режимі відео конференції 18 квітня 2024 року, 10 червня 2024 року), виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що відшкодуванню витрат на правову допомогу на користь позивача підлягає сума у розмірі 10 000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Суд розцінює критично та відхиляє доводи відповідача у відзиві про те,що наявними матеріалами справи не підтверджено обставини надання позивачу адвокатом правової допомоги саме за цією справою. Так, судом встановлено, що 10 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладено договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги (а.с. 36-37). А 30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. затверджено звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, згідно якого вбачається надання правової допомоги адвокатом позивачу саме по даній цивільній справі (стягнення заборгованості за кредитним договором № 5549646 з [PERSON] (а.с. 65). Водночас, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 76, 61 % (55 402 грн. * 100%: 72 312 грн.), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 7661 грн. (10 000 грн. * 76, 61 % : 100 %). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (на 76, 61 %) тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 644 грн. 97 коп. (2147, 20 грн. * 76, 61 % :100 %). На підставі викладеного,

Outcome: approved