Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Задояного Ю.В. звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Просив позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У позові зазначає, що відповідач [PERSON] є дочкою позивача, яка народилася [INFO] в селищі Верхнячка Христинівського району Черкаської області. [INFO] дочка позивача народила сина - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] . Народження дитини зареєстроване за спільною заявою батька та матері. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 2021 р. н. є інвалідом з дитинства. Згідно виписок з карт стаціонарного хворого № 13303, №3112 доглядом дитини під час лікування займається бабуся - дружина позивача. Згідно довідки старости Верхняцького старостинського округу №09/2/35121 від 26.04.2024 р. позивач, його дружина [PERSON] та онук - дитина відповідачів, проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно акта обстеження умов проживання від 26.04.2024 р. [PERSON] проживає з дідусем - позивачем у справі та бабусею - дружиною позивача. Мама дитини участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Батько дитини - відповідач [PERSON] 25.10.2017 р. постановою Христинівського районного суду визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП за керуванням транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння. 09.05.2023 р. відповідач [PERSON] постановою Христинівського районного суду визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУПАП за вчинення домашнього насильства. Відповідачі залишили дитину, відмовляються виконувати батьківські обов`язки, не піклуються про дитину, не цікавляться розвитком та здоров`ям дитини, у зв`язку з чим виникла необхідність у позбавленні батьків батьківських прав відносно дитини. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні та його представник - адвокат Задояний Ю.В., позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю. Представник третьої особи на стороні позивача - [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пояснила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх мілолітньої дитини, також надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав №506-03-12 від 28.05.2024 р. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, та врахувавши позицію сторін вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.2021 р., 22.06.2021 р. у відповідачів [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] залишили дитину позивачу та його дружині, відмовляються виконувати батьківські обовязки, не піклуються про дитину, не цікавляться розвитком та здоровям дитини. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 22.05.2023, копія якого наявна в матеріалах справи, онук позивача та син відповідачів - [PERSON] , є особою з інвалідністю з дитинства. Згідно виписок з карт стаціонарного хворого № 13303, №3112, копії яких наявні в матеріалах справи, доглядом [PERSON] під час лікування займається бабуся дитини - дружина позивача [PERSON] . Відповідно до довідки старости Верхняцького старостинського округу №09/2/35121 від 26.04.2024 р. позивач [PERSON] , його дружина - [PERSON] та онук [PERSON] проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно акта обстеження умов проживання від 26.04.2024 року [PERSON] проживає з дідусем - позивачем у справі [PERSON] та бабусею, дружиною позивача - [PERSON] . Мама дитини [PERSON] участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Батько дитини - відповідач [PERSON] постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 25.10.2017 р. був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП за керуванням транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, також він постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 09.05.2023 року був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУПАП за вчинення домашнього насильства. Відповідно до висновку виконавчого комітету Христинівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 21.05.2024 р., вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повністю самоусунулись від виконання батьківських обовязків щодо сина [PERSON] , не займаються його вихованням, не створили умов для гармонійного розвитку дитини, не намагаються забезпечувати належні умови розвитку та виховання дитини, не піклуються про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дитини, що свідчить про ухилення та небажання відповідачів виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню сина. Дитина хворіє, є особою з інвалідністю, потребує постійної реабілітації та лікування. Утриманням, лікуванням та доглядом дитини займаються дід та баба. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачі визнали позов повністю та не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав відносно сина, що свідчить про їх небажання й в подальшому виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітнього сина. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved