Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказав, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . Будучи єдиним спадкоємцем за законом, позивач у 2022 році звернувся до Першої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 16.06.2022 № 542/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із пропущенням строків для прийняття спадщини. Нотаріус керувалася тим, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу прийняття спадщини. Натомість факт постійного проживання визначається за місцем реєстрації осіб або встановленням такого факту рішенням суду. Отже, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі своєю хворою матір`ю за адресою: [ADDRESS] , оскільки мати потребувала догляду та допомоги. Позивач та його дружина [PERSON] здійснювали поховання батьків позивача, що підтверджується довідкою від 18.07.2022 № 360/01-13/05. Позивач в судове засідання не з`явився, його представником було подано заяву про розгляд справи без участі його довірителя, в якій також вказав, що позовні вимоги довіритель підтримує повністю. Від відповідача в судове засідання також ніхто не з`явився, представником було подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо можливості задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи позиції сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 07.07.2015, актовий запис № 1131, матір позивача [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським бюро РАЦС 14.10.1958, позивач [PERSON] народився [INFO] і його матір`ю була [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , Рівненським міським бюро РАЦС 20.08.1958, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстрували шлюб 20.08.1958. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії довідки № 360/01-13/05 від 18.07.2022, виданої КП "Спецкомбінат - ритуальна служба" Рівненської міської ради, позивачем здійснено поховання батька - [PERSON] , похованням матері позивача [PERSON] займалась [PERSON] , дружина позивача. Згідно з копією заяви [PERSON] від 28.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3444 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., позивач зі своєю дружиною доглядали та піклувались про [PERSON] , за рік до смерті [PERSON] її син переїхав жити до неї і жив у квартирі за адресою: [ADDRESS] і жив там на момент смерті своєї матері. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 29.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3493 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., позивач зі своєю дружиною доглядали та піклувались про [PERSON] , на момент смерті своєї матері позивач проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією заяви [PERSON] від 28.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3443 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., заявниця є дружиною позивача і вказує, що вони обоє доглядали та піклувались про [PERSON] , за рік до смерті [PERSON] чоловік заявниці переїхав жити до матері і жив у квартирі за адресою: [ADDRESS] на момент смерті своєї матері. Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Першої Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 16.06.2022 № 542/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із пропущенням строків для прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Саттями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 виклав свою позицію, згідно з якою: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 в цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 в цивільній справі № 633/344/16-ц. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовна заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

Outcome: approved