Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на 1/12 частину земельної ділянки 0,2129 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] обгрунтовує позов наступним. Вказує, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Остання 04.07.2011 року склала заповіт в користь дочок [PERSON] , тобто її, та [PERSON] . Зі змісту заповіту вбачається, що все майно, на яке буде мати право [PERSON] на момент своєї смерті, вона заповіла в рівних частина [PERSON] та [PERSON] . Оригінал заповіту міститься в матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] . Зазначає, що її мама [PERSON] на момент своєї смерті була власником 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується рішенням Виконавчого комітету Смереківської сільської ради від 18.01.2028р. № 2 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору». Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2019 року у цивільній справі 444/1950/18 встановлено, що на момент своєї смерті [PERSON] мала право на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . Крім цього, вказує, що мама [PERSON] отримала 20.08.1997 року державний акт на право власності ІІ-ЛВ № 041235 від 20.08.1997 р. на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] одноосібно, незважаючи на те [PERSON] не була одноосібним власником житлового будинку. Однак згаданий вище державний акт було визнано недійсним на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 липня 2022 р. у цивільній справі № 444/2569/21. Даним судовим рішення було встановлено, що на момент своєї смерті [PERSON] була власником 1/6 частини земельної ділянки площею 0,2129 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона, [PERSON] , зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на частину житлового будинку в [ADDRESS] , яка станом на 30.06.1990 являлась членом колгоспного двору, оскільки в нотаріальну контору не подано оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказану частину житлового будинку із реєстрацією права на [PERSON] . Таким чином, позивач стверджує, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Позивачка не може реалізувати своє право на спадкування після смерті її матері, а тому вимушена звернутися з позовом до суду. Зважаючи на наведене просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують, визнають такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Крім цього Жовківською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 541/2017 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачки, відповідача 1 та представника відповідача 2, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивачки і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно рішення виконкому Смереківської сільської ради від 18.01.2018 р. № 2 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору» проведено розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] в такому порядку: [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/6 частину згаданого вище будинку кожен. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Відповідно п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] Жовківською ДНК зареєстровано спадкову справу № 541/2017. Позивач [PERSON] являється донькою [PERSON] , що стверджується її свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [PERSON] 16 січня 2018 року звернулася в Жовківську ДНК Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] . [PERSON] 04.07.2011 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частинах своїй дочці [PERSON] та своїй дочці [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Смереківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 14. [PERSON] на момент її смерті була власником 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується рішенням Виконавчого комітету Смереківської сільської ради від 18.01.2018р. № 2 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору». Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року у цивільній справі 444/1950/18 встановлено, що на момент своєї смерті [PERSON] мала право на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . Вказаним рішенням ухвалено визнати за [PERSON] , в порядку спадкування право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] отримала 20.08.1997 року державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ № 041235 від 20.08.1997р. на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства в [ADDRESS] одноосібно, незважаючи на те [PERSON] не була одноосібним власником житлового будинку. Разом з тим, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 25 липня 2022 року у цивільній справі № 444/2569/21 ухвалено позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задовольнити. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, від 20.08.1997 року серії ІІ-ЛВ 041235 виданий [PERSON] Смереківською сільською радою та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за номером 136. Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належну їй як спадкоємцю після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належну їй як спадкоємцю після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Даним судовим рішення було встановлено, що на момент своєї смерті [PERSON] була власником 1/6 частини земельної ділянки площею 0,2129 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із листа Жовківської ДНК від 21 травня 2018 року № 1369/01-16 вбачається, що Жовківська державна нотаріальна контора, Львівської області розглянула заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/6 частину житлового будинку в [ADDRESS] , яка станом на 30.06.1990 року являлася членом колгоспного двору. Головою двору вищевказаного будинку являється [PERSON] , померлим [INFO] повідомляє наступне: відповідно до ЗУ «Про нотаріат» та пп. 4.15, 4.19 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, що свідчить про належність цього майна спадкодавцеві із відповідною реєстрацією. Тому для видачі свідоцтва про право на спадщину, необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану частину житлового будинку із реєстрацією права на [PERSON] . Згідно ЗУ «Про нотаріат» та Глави 7 п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. У випадку відсутності правовстановлюючих документів на частину будинок необхідно звернутись в судові органи для успадкування вищевказаного майна в судовому порядку. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Із копії довідки Смереківської сільської ради від 15 січня 2018 року № 17 вбачається, що позивач [PERSON] проживала разом із своєю мамою [PERSON] , померлою [INFO] , до дня її смерті в [ADDRESS] і вели спільне господарство. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та прийняла після її смерті спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на зазначене а також враховуючи, що позивач проживала зі своєю матір`ю на час її смерті, фактично прийняла у користування спадкове майно, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушеного права є визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та на 1/12 частину земельної ділянки 0,2129 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: approved