Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 29 квітня 2024 року рішенням Богуславського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про зміну договорів оренди земельних ділянок. 03.05.2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача 4 [PERSON] \~ - адвоката Стаценка О.Д. про ухвалення додаткового рішення, в якому порушено питання про стягнення з позивача на користь відповідача 4 понесених судових витрат на правничу допомогу, що становлять 9500 гривень. Також представником відповідача 4 разом з заявою надано копію квитанції від 28.04.2024. На обгрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача 4 зазначає, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області знаходилась цивільна справа №358/1268/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зміну договорів оренди. 29 квітня 2024 року Богуславський районний суд Київської області виніс рішення по даній справі. Однак під час цього розгляду не було вирішено питання про судові витрати, які були понесені [PERSON] при розгляді справи, які складаються з фіксованого розміру за надання правової допомоги (4 500,00 грн.) та фіксованої суми за кожне судове засідання (1000,00 грн.). Копія Додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги від 21.02.2022 укладена 26.09.2023 року між адвокатом Стаценком О.Д. та [PERSON] , долучалася в додатках до відзиву на позовну заяву від 02.10.2023 року. Орієнтований розмір судових витрат зазначався у відзиві на позовну від 02.10.2023 року (п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України). Клопотання про бажання подати суду відповідну заяву про ухвалення додаткового рішення у справі заявлялося в судовому засіданні 25.04.2024 року. 22 травня 2024 року представником позивача [PERSON] подано заперечення на заяву про стягнення\~\~ витрат на правничу допомогу, в якому представник позивача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На обгрунтування свого заперечення представник позивача вказує на те, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Однак, адвокатом відповідача 4 не було додано до справи акту виконаних робіт та/або підтвердження сплати відповідачем витрат на правничу допомогу. Також варто врахувати, що під час розгляду даної справи, адвокат не здійснював збір додаткових доказів, правова позиція сторін у справі не змінювалося, адвокату під час розгляду справи вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги не доводилося. Також звернуто увагу суду на неспівмірність та непропорційність заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 9500 грн. в суді першої інстанції заявленим немайновим вимогам, адже оплата послуг адвоката є неспівмірною із складністю даної справи та ціною позову. Також представник позивача просить врахувати судову практику Верховного Суду, зокрема викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, де зроблено висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Суд зазначив, що Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20. Враховуючи, що всупереч частині 2, 3 та 4 статті 137 ЦПК України адвокатом не було обґрунтовано та підтверджено доказами обсяг та вартість наданих послуг, а наведений розмір витрат на оплату послуг адвоката не співрозмірний із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт вартість та ціною позову,

Outcome: partial