Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

27 березня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання їх спільної дитини разом із нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину\~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2014 року шлюб розірвано. З вересня 2019 року разом із сином мешкають за адресою: [ADDRESS] . Дана житлова нерухомість належить їй на праві приватної власності. В будинку нею створені усі необхідні умови для проживання та виховання малолітньої дитини, житлові умови відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам. Зроблено сучасний ремонт, дитина забезпечене необхідними їй побутовими речами для життя, навчання і розвитку. В будинку завжди чисто, прибрано, речі складено. Також службою у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради складено акт обстеження умов проживання від 20.12.2023 року відповідно до якого дитині забезпеченні всі умови для проживання, навчання та розвитку. Просить суд визначити місце проживання сина з нею, оскільки відповідач, проживає окремо, життям сина не цікавиться, участі у його розвитку не приймає. На даний час постало питання про реєстрацію дитини, але відповідач нехтує своїм обов`язком батька. Просить суд визначити місце проживання [PERSON] [INFO] батьками якого є [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за місцем її проживання. Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. ст. 178, 191 ЦПК України. Ухвалою суду від 06 травня 2024 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12 липня 2013 року, який рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 01.11.2014. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідач покинув сім`ю, ще коли сину було пів року та з того часу почав мешкати окремо. Сина ніколи не провідував. 14 листопада 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінили прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 15.01.2022. З вересня 2019 року [PERSON] із сином [PERSON] мешкають за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії Договору дарування квартири від 25 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1260, з однієї сторони [PERSON] , іменована як «дарувальник», та з другої сторони\~ [PERSON] , іменована як «обдаровувана», склали договір про те, що [PERSON] передає в дар у власність, а [PERSON] приймає в дар у власність квартиру, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав № 182336524 від 25.09.2019. 21 вересня 2023 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінили прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії Витягу з Реєстру Криворізької територіальної громади № 2023/008454952 від 18.10.2023, [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання з 31.10.2019 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради № 9778 від 31.10.2019, [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання з 31.10.2019 за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2014 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частки заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам в розмірі 20 854,80 грн., що підтверджується Розрахунком по аліментам наданого старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № В4/43549206 від 27.12.2023. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд наголошує на тому, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.160, ст.161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. У висновку щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради від 23.04.2024 № 792, виконкому просить суд при прийнятті рішення по справі керуватися найкращими інтересами малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та взяти до уваги думку хлопчика, оскільки він вже досяг того рівня розвитку і віку, коли може висловити свою думку і визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] . При вирішенні спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини та приймає до уваги ставлення батька до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я. Суд встановив, що позивач має постійне місце проживання та роботи, утримує дитину матеріально, за місцем проживання останнього створені належні умови. Тобто, позивачем створені належні матеріально-побутові умови для проживання та розвитку малолітньої дитини, а також для забезпечення її потреб. Суду не надані докази, які б, згідно положень ч. 2 та ч. 3\~ст. 161 СК України, унеможливлювали визначення місце проживання дитини з позивачем або які б свідчили про недбале ставлення матері до дитини, негативний вплив на її особистість. За умови проживання сина з матір`ю, батько має достатньо можливостей впливати на виховання дитини і формування особистості, на її гармонічний розвиток здібностей і талантів. Оскільки малолітня дитини [PERSON] [INFO] після припинення спільного проживання сторін по справі, проживає разом з мамою, яка має всі умови для проживання та виховання сина, тому, враховуючи вищенаведені норми права, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved