Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Флоренко О.Ю., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 07.07.2006 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції зроблений актовий запис за №423, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07.07.2006. На підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2009, ухваленого в цивільній справі №2-5385/09, 02.03.2010 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10.10.2014 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованим 04.10.2013. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.09.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Зазначає, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 13.01.2020. Вона постійно проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою ТзОВ «Управління житлом» №738. Відповідач з 18.03.2014 був визнаний громадянином російської федерації, що підтверджується листом від 25.01.2017 №48/Б-7. Згідно з відомостями, зазначеними у паспорті відповідача, 13.10.2012 був зареєстрований його шлюб з [PERSON] , [INFO] , від якої він має доньку [PERSON] , [INFO] . З 24.02.2022 позивач не отримує від відповідача жодної допомоги, у тому числі матеріальної, на утримання їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON] . Позивач утримує доньку самостійно. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022, який було продовжено на підставі відповідних указів Президента України та Законів України. У зв`язку з достатністю заробітку відповідача, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що дорівнює мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, зокрема: з 1 січня 2022 року мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2618 гривень; з 1 липня 2022 року мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2744 гривень; з 1 грудня 2022 року мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2833 гривень; з 1 січня 2023 року мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2833 гривень; з 1 січня 2024 року мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Вказує, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З огляду на викладене, вважає, що є необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , починаючи з 24.02.2022 по 23.11.2024 включно. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину: з 24.02.2022 по 30.06.2022 у розмірі 2618 грн., з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2744 грн., з 01.12.2022 по 31.12.2023 у розмірі 2833 грн., з 01.01.2024 по 23.11.2024 у розмірі 3196 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , починаючи з 22.02.2022 по 23.11.2024 включно. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача [PERSON] здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Учасники справи у дане судове засідання не з`явилися. Відповідач, місцем проживання якого є Автономна Республіка Крим, тобто на даний час тимчасово окупована територія України, про час і місце розгляд справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З огляду на те, що на період збройного конфлікту у відносинах з державною-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення, а також дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано і передача документів дипломатичними каналами не здійснюється, виклик відповідача є неможливим, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу без учасників справи на підставі наявних матеріалів справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.07.2006 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції зроблений актовий запис за №423. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2009 (справа №2-5385/09) шлюб між сторонами було розірвано. Розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем 02.03.2010 підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 10.10.2014 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованим 04.10.2013. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.09.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно з довідкою ТзОВ «Управління житлом» №738 від 10.120.2022 донька сторін [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю у квартирі [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що з 18.03.2014 відповідач визнаний громадянином російської федерації, що підтверджується листом від 25.01.2017 №48/Б-7. Крім того, згідно з відомостями, зазначеними у паспорті відповідача, 13.10.2012 він зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , від якої має доньку [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача, з 24.02.2022 вона не отримує від відповідача жодної матеріальної допомоги на утримання їх спільної доньки [PERSON] , яку утримує самостійно. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом та не оспорюється відповідачем, спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення. Відповідач визнаний громадянином російської федерації та проживає в Автономній Республіці Крим, яка є тимчасово окупованою територією України. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитині. При цьому під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів. Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на даний час. За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Водночас, у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряді інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗЗ РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в України, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Надані докази свідчать про свідоме ухилення відповідача від сплати аліментів, який протягом тривалого часу не приймає участь в матеріальному забезпеченні доньки. Позивач не змогла одержати аліменти у зв`язку з ухиленням відповідача у забезпеченні їх спільної дитини через визнання його громадянином російської федерації та проживання в Автономній Республіці Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, а також введений з 24.02.2024 воєнний стан в Україні. При цьому суд бере до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2618 гривень, з 1 липня 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні. Відповідно до ст. 7 «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину: з 24.02.2022 по 30.06.2022 у розмірі 2618 грн., з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2744 грн., з 01.12.2022 по 31.12.2023 у розмірі 2833 грн., з 01.01.2024 по 23.11.2024 у розмірі 3196 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 23.11.2006 року починаючи з 24.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття (23.11.2024) включно підлягають до задоволення, у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. У прохальній частині позову представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] усі судові витрати, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести, у зв`язку із розглядом судом цієї заяви, становить: 5000 грн. у суді першої інстанції (документальне підтвердження судових витрат буде надано до суду не пізніше 5 днів після ухвалення остаточного судового рішення). У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи документального підтвердження судових витрат у зазначеному розмірі станом на день ухвалення рішення, питання щодо стягнення цих судових витрат судом не вирішується. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved