Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

[PERSON] 08.05.2024 року звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 13.11.2021 року та до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.03.2002 року по 01.08.2006 року. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2005 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з 12.09.2005 року до її повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист від 13.11.2005 року, який пред`явлено до примусового виконання. Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову від 01.02.2018 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року зупинено виконавче провадження № [NUMBER], оскільки [PERSON] безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м. Бахмут Донецької області. Суд встановив, що відрахування з доходів боржника здійснюється бухгалтерією військової частини [NUMBER] , та станом на 30.04.2018 року заборгованість по аліментам складає 60085,83 грн. На даний час дитина є повнолітньою, проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається у Харківському національному університеті радіоелектроніки Міністерства освіти і науки України з вересня 2021 року, є студенткою 3 курсу, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. 03.06.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, оскільки з 29.06.2021 року він є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, отримує пенсію від держави та іншого доходу не має. Крім того, стан його здоров`я в зв`язку з отриманими пораненнями значно погіршився, в зв`язку з чим він був вимушений залишити військову службу за станом здоров`я та наразі проходить тривале лікування, яке потребує значних коштів, що відшкодовується державою лише частково. Також зазначає, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивачем не доведена потреба у матеріальній допомозі, оскільки з довідки ХНУРЕ від 12.02.2024 року вбачається, що [PERSON] навчається за бюджетною формою навчання, тобто безкоштовно, за рахунок держави, та за умови успішного виконання нею академічного плану, має отримувати стипендію. Посилання позивача на те, що вона не має можливості самостійно забезпечувати повнолітню доньку, є надуманими та непідтвердженими жодним наданим доказом. Позивачем не підтверджено свої витрати на самостійне забезпечення повнолітньої доньки належним документальним обґрунтуванням витрат (довідка з навчального закладу про розмір оплати за факультативне навчання, квитанції на проїзні документи, канцелярські витрати тощо). Також посилається на те, що не підлягає задоволенню і вимога про стягнення заборгованості за минулий час, тобто з 13.11.2021 року, оскільки до 13.11.2021 року на користь позивача здійснювалось стягнення аліментів на утримання [PERSON] у примусовому порядку, а з 13.11.2021 року позивачем жодних заходів щодо стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, не здійснювались. 03.06.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що посилання відповідача на наявність 3-ї групи інвалідності внаслідок війни слід оцінювати критично, оскільки відповідач не зазначає, який саме розмір пенсії отримує, а тому важливий не сам факт отримання пенсії відповідачем, а її розмір. Посилання відповідача на те, що він не отримує іншого доходу, не підтверджується жодними доказами. Посилання відповідача на його стан здоров`я також слід оцінювати критично, оскільки відповідачем не надано жодних підтверджень проходження тривалого лікування. Щодо тверджень відповідача про утримання ним малолітньої дитини [PERSON] , то надана копія свідоцтва про народження дитини не є належним доказом саме утримання дитини відповідачем. Витрати позивача на самостійне забезпечення повнолітньої доньки можуть бути підтверджені показами свідків, а саме [PERSON] . Щодо стягнення аліментів за минулий час, то відповідач після набрання законної сили ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03.09.2018 року про зупинення виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів, продовжував перераховувати грошові кошти позивачу. Позивач сприймала зазначені кошти як продовження виплати аліментів після повноліття доньки, проте, як виявилось, відповідач надсилав вказані грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за аліментами, а не як поточна виплата аліментів. 05.06.2024 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він вказує, що його поганий стан здоров`я підтверджується належними доказами, які він додав до свого відзиву. Щодо відсутності у відповідача іншого доходу, то за приписами процесуальних норм, сторони на підтвердження своїх доводів, надають до суду докази на свій розсуд. На спростування будь-якого доказу інша сторона має надати свій доказ. Стороною позивача не надано до суду будь-якого доказу щодо наявності інших доходів у відповідача, як і не заявлено клопотання про витребування таких доказів. Щодо утримання відповідачем дитини [PERSON] , то останній перебуває на утриманні відповідача та за станом здоров`я потребує постійного догляду, на підтвердження чого надає копії виписки з його медичної карти. Щодо отримання позивачем грошових коштів після 13.11.2021 року та сприйняття їх як поточні виплати по аліментам, то відповідач зазначає, що у вказаних грошових переказах в призначенні платежу зазначено їх перерахування саме на "погашення заборгованості". Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Острицький А.О. позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Крім того, зазначив про подання доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення по справі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Коротенко О.І. у судовому засідання проти позову заперечують з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, просять в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник третьої особи адвокат Острицький А.О. зазначив, що третя особа підтримує позов, просить стягнути аліменти на час її навчання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.02.2004 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.05.2009 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.08.2006 року. З копії паспорта [PERSON] та витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 30.08.2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2005 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.09.2005 року і до її повноліття. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року зобов`язано старшого державного виконавця, Київського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ляхову Т.Б. зупинити виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. З копії квитанції від 19.11.2021 року встановлено, що [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти в розмірі 2100 грн. з призначенням платежу "аліменти за вересень 2021 року". З копії квитанції від 20.02.2023 року встановлено, що [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти в розмірі 2100 грн. з призначенням платежу "погашення заборгованості з аліментів". Головним державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові Східного МУ МЮ Золотавіним В.Ю. 30.05.2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа 2-7751/05 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . З копії довідки Харківського національного університету радіоелектроніки № 48/105 від 12.02.2024 року встановлено, що [PERSON] є студентом групи КНТ-21-1, 3 курсу факультету комп`ютерних наук, денна форма навчання, бюджет. Строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є особою з 3-ю групою інвалідності внаслідок війни з 20.07.2023 року, що також підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . З копії виписки № 7357 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що [PERSON] з 07.09.2023 року по 22.09.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "МКЛ № 2 ім. проф. О.О. Шалімова" ХМР з клінічним діагнозом: цукровий діабет, ІІ тип, інсулінозалежний, важка форма в стадії декомпенсації. Дисциркуляторна енцефалопатія з лікворною гіпертензією, вестибуло-атоксичним, астенічним синдромами. Ангіопатія судин сітківки за гіпертонічним типов. Хронічна хвороба нирок 1 ст. Діабетична нефропатія. Інсулінорезистентність. Сіндром діабетичної ступні, змішана форма. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Хронична ішемія ІІ ст. за Фонтейном. Ступень ушкодження зпа Вагнером І а . Діабетична нейропатія нижніх кінцівок. Хронічна сенсо-моторна форма. Дисметаболічна дисліпідемія. Хронічний стеатогепатоз з синдромом цитоліза помірного ст. активності. Аутоімунний тиреоідит. Дифузно-вузлова форма. Струма ІІ ст. Еутиреоідний стан. Ішемічна хвороба серця: Стабільна стенокардія напруження ІІІ ф.кл. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. Атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ-А ст. З копії консультативного висновку спеціаліста № 5219 від 17.05.2024 року встановлено, що у [PERSON] наступні захворювання: ІХС. Стабільна стенокардія напруги ІІІ функціональний клас. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 2 ступеня. Гіпертензивне серце. Ризик ІV (дуже високий). СН, стадія С зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка (55%). ХСН ІІ-А Цукровий діабет ІІ тип, вторинноінсулінзалежний. З копії довідки від 04.08.2021 року № 5040 встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 13.02.2021 року по лінії МО, з урахуванням статусу Учасника бойових дій, відповідно до пільгового посвідчення [NUMBER] від 17.04.2018. З 01.08.2021 пенсія виплачується з урахуванням статусу Інваліда війни 3 групи інвалідності, відповідно до пільгового посвідчення [NUMBER] від 06.07.2021. З копії перерахунків пенсії [PERSON] встановлено, що підсумок пенсії з 01.03.2022 року становить 11734,33 грн.; з 01.03.2023 року - 13292,02 грн.; з 01.03.2024 року - 14365,71 грн. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.2023 року встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10551 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ХОР "ОДКЛ" Обласний дитячий кардіологічний центр з 26.12.2023 року по 28.12.2023 року з діагнозом: Дисплазія трикуспідального клапана (в анамнезі об`ємне утворення стулки ТК). І36.8 Відкрите овальне вікно. СН0 Q 21.1. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Засадами сімейного законодавства України є, у тому числі, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України). Брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них дитина проживає. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані сторонами докази, суд зазначає, що повнолітня донька [PERSON] є студенткою Харківського національного університету радіоелектроніки, навчається на денному відділенні, у зв`язку з чим не в змозі працевлаштуватися та забезпечувати себе самостійно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вона потребує матеріальної допомоги батьків для оплати пов`язаних з навчанням витрат, зокрема, на придбання навчальних матеріалів, канцелярського приладдя, харчування тощо. Відомостей щодо надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги повнолітній доньці, що продовжував навчання, матеріали справи не містять. Письмовими доказами також доведено, що відповідач отримує пенсію та має можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує солідарний обов`язок батьків утримувати дітей, можливість надання позивачеві утримання матір`ю, а також те, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, єдиним його доходом є пенсія, з огляду на стан здоров`я відповідач має необхідність отримання періодичного лікування, а тому суд вважає за можливе стягнути з дня пред`явлення даного позову (з позовом до суду позивач звернулась 08.05.2024 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з продовженням нею навчання в розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку, щомісячно до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2025 року. Суд також враховує, що обставина закінчення [PERSON] навчання ( 30.06.2025 року ) настає раніше за досягнення нею 23-річного віку. При цьому, суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо визначення розміру аліментів не нижче 50% прожиткового мінімуму, оскільки таке положення застосовано законодавцем тільки щодо аліментів на неповнолітніх дітей і не стосується розміру аліментів на повнолітніх сина, доньку, які продовжують навчання. Щодо тверджень відповідача про те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, то слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц (провадження № 61-12568св18) зазначив, що, вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання , «вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться». Приймаючи до уваги принцип розумності і справедливості, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, суд враховує наявність у відповідача інвалідності, необхідність проходження ним періодичного лікування, наявність у відповідача малолітньої дитини, яка також потребує лікування. Щодо стягнення аліментів за період з 13.11.2021 року по 07.05.2024 року, то суд зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача після досягнення донькою повноліття, а також неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доводи позивача про отримання на банківську картку від відповідача грошових коштів в рахунок сплати аліментів після 13.11.2021 року і відсутність у позивача розуміння про отримання цих коштів в рахунок сплати заборгованості з аліментів, не можуть бути підставою для стягнення аліментів за минулий період, оскільки при перерахуванні цих коштів відповідачем було вказано призначення платежу, і позивач як користувач банківської картки мала можливість достеменно знати про цільове призначення перерахованих коштів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за період з 13.11.2021 року по 07.05.2024 року, а тому позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, то представник позивача у позовній заяві та окремо у судовому засіданні зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 13.06.2024 року о 11-00 та встановити [PERSON] строк для надання таких доказів.

Outcome: partial