Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позиція позивачки та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка [PERSON] звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 28 листопада 2018 року між сторонами був укладений шлюб. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позивачка просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 28 листопада 2018 року Хорольським районним відділом ДРАЦС Головного територального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 96. 24 травня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Позивачка в позовній заяві прохала суд розглянути справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Згідно положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки від сторін не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З наданих до суду доказів встановлено, що 28 листопада 2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 96, був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу відповідачці дошлюбне прізвище змінено на '' [PERSON] ". Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] . Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно\~до\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Мотивована оцінка аргументів сторін. Cпільне життя позивачки\~та відповідача \~не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. З матеріалів справи вбачається, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стала втрата почуття любові між сторонами. Сім`я розпалася та існує формально.\~Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього неповнолітнього сина. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилась позивачкою.

Outcome: approved