Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 73 497,23 гривень, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №010/1800/82/597868 (далі - кредитний договір). За цим договором банк зобов`язаний за умови відсутності грошових коштів на картковому рахунку надати відповідачу в межах поточного ліміту грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти. 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» (далі - ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп») укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-31-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» приймає належне АТ «Райффайзен Банк Аваль» право вимоги за кредитним договором №010/1800/82/597868. 22.02.2022 року між ТОВ «Глобал Спліт» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення прав вимоги №22/02/22-LN, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» передає (відступає) ТОВ «Глобал Спліт» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Глобал Спліт» приймає належні ТОВ «Ел.Ен.Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] . Таким чином, позивач набув право грошової вимоги за договором №010/1800/82/597868 до відповідача у сумі 78 605,30 грн., з яких сума заборгованості за дозволеним овердафтом - 49 200 грн., сума заборгованості за недозволеним овердрафтом - 47,40 грн, сума заборгованості за відсотками - 13 685,59 грн., а також заборгованість за процентами станом на 30.06.2022 року - 15 672,31 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.10.2023 року справу передано до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою судді від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.05.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір №010/1800/82/597868 про надання банківських послуг, згідно з умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало фінансову кредитну лінію у розмірі 48 700,00 грн., з процентною ставкою 48,0 процентів від суми кредиту річних, зі строком дії 48 місяців відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (п.1.1 Заяви від 12.07.2019 №010/1800/82/597868). 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-31-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» приймає належне АТ «Райффайзен Банк Аваль» право вимоги за кредитним договором №010/1800/82/597868. 22.02.2022 між ТОВ «Глобал Спліт» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення прав вимоги №22/02/22-LN, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» передає (відступає) ТОВ «Глобал Спліт» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Глобал Спліт» приймає належні ТОВ «Ел.Ен.Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12.07.2019 №010/1800/82/597868 станом на 23.02.2022 заборгованість відповідача становить 78 605,30 грн., з яких: прострочений сума заборгованості за дозволеним овердафтом - 49 200,00 грн., сума заборгованості за недозволеним овердрафтом - 47,40 грн, сума заборгованості за відсотками - 13 685,59 грн., заборгованість за процентами станом на 30.06.2022 року - 15 672,31 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч. 1 ст. 1033 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України. Розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договору, а відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також розрахунку заборгованості. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» засновані на законі та умовах укладеного договору, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №010/1800/82/597868 від 12.07.2019 року у розмірі 73 497,23 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved