Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Гринишин В.С., звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно не проживав за місцем реєстрації: [ADDRESS] , з жовтня 2006 року по [INFO] . В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер її син [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , а спадкоємцем за законом після смерті останньої був її син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований з нею за однією адресою. Після смерті останнього до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач [PERSON] . Проте, на її переконання, відповідач [PERSON] не має права на спадкування, оскільки померлий [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавицею [PERSON] . Вказане підтверджується рішенням Долинського районного суду від 10.01.2023, яке набрало законної сили 10.02.2023, справа №343/2234/22, яким встановлено, що померлий [PERSON] із [PERSON] , з жовтня 2006 року проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, народили та виховували спільну дитину сина [PERSON] , 2009 року народження. Встановлення даного факту необхідне їй для підтвердження факту не прийняття спадщини відповідачем. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Гринишин В.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , законною представницею якого є [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча про місце, дату і час проведення такого були повідомлені належним чином. Остання 17.05.2024 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 28), в якій просить розгляд справи проводити без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 17 травня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Від законної представниці відповідача [PERSON] [PERSON] 17.05.2024 надійшла заява про розгляд справи без їх участі та про визнання позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії свідоцтва про смерть (повторне) серії [NUMBER] , виданого 10.10.2023 (а.с. 6), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №4637633, виданого 18.04.2006 (а.с. 8). Спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований з нею за однією адресою. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне) серії [NUMBER] , виданого 10.10.2023 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач [PERSON] . Однак, як встановлено рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 10.01.2023, яке набрало законної сили 10.02.2023, справа №343/2234/22 (а.с. 11-12), померлий [PERSON] та [PERSON] , з жовтня 2006 року проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, народили та виховували спільну дитину сина [PERSON] , 2009 року народження. Як визначено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до акта обстеження від 26.03.2024 (а.с. 10), за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] , однак фактично там не проживав. Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із наявністю у позивачки [PERSON] права на успадкування майна належного спадкодавиці [PERSON] та неможливості реалізації такого права через реєстрацією за однією адресою останньої та [PERSON] (спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] ), який вважається таким, що прийняв спадщину, однак фактично не проживав із спадкодавцею на час відкриття спадщини. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши сторону позивачки, взявши до уваги визнання позову стороною відповідача, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, долучені на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Суд зазначає, що оскільки встановлення факту не проживання відповідача за місцем реєстрації пов`язане із вирішенням спору про право, стороною позивачки правильно подано позов на загальних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, судом встановлено, що після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями за заповітом та законом є позивачка [PERSON] та [PERSON] (спадкоємцем якого є [PERSON] ), який на час відкриття спадщини був зареєстрований із спадкодавицею [PERSON] за однією адресою, однак фактично там не проживав. Встановлення даного факту необхідне позивачці для підтвердження факту не прийняття спадщини [PERSON] . З огляду на викладене вище, позов є підставним та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просила залишити за нею. На підставі викладеного, ст. 15 ЦК України, ст. 2, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст. 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved