Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Сувалов Валерій Олександрович, за участі заінтересованої особи [PERSON] , про продовження обмежувального припису. [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису відносно [PERSON] , виданого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2023 у справі № 127/36157/23. В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] було видано на 6 місяців, протягом дії якого він неодноразово порушував його умови. Агресія, переслідування, фізичний, психологічний та економічний тиск на неї з боку [PERSON] не припиняється. Зокрема, 07.05.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено вирок суду відносно [PERSON] , яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309-1 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік. Тобто, не дивлячись на дію обмежувального припису та тимчасові обмеження, насильство повторилось. [PERSON] , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженням суду, покладеного на нього рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 23.11.2023 року, 20.03.2024 року о 12 годині 19 хвилин, 21.03.2024 року о 10 год. 32 хв. перебував в місці роботи [PERSON] , чим порушив вимоги обмежувального припису. Таким чином, ризики повторного вчинення домашнього насильства продовжують існувати. На підставі наведеного, заявниця просить продовжити обмежувальний припис на строк шість місяців. У судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву про продовження обмежувального припису, просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Медончак М.М. проти продовження обмежувального припису заперечила, посилаючись на те, що на даний час уже відпали підстави для вжиття відносно її довірителя заходів щодо обмежувального припису. Крім того, підтвердила той факт, що дійсно [PERSON] вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2024 засуджено за ст. 309-1 КК України, однак вказала, що мають бути вирішені питання спадкування майна після [PERSON] . Заслухавши присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, який відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону полягає у встановленні в судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав чи покладання обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом може бути визначено один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно з ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду, згідно з частиною другою статті 350-6 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2023 у справі № 127/36157/23 заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволено частково, ухвалено видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 (шість) місяців, яким визначено йому наступні тимчасові обмеження: - заборонити наближатися на відстань менше 100 (сто) метрів до [PERSON] ; - заборонити перебувати в місці реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в місці роботи [PERSON] на території за юридичною та фактичною адресою: ТОВ «Профинвест», код ЄДРПОУ 38941757, м. Вінниця, вул. Черняховського, буд. 78А; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Дане рішення набрало законної сили 26.12.2023. Обмежувальний припис завершив свою дію 23 травня 2024 року. Не зважаючи на те, що відносно [PERSON] був виданий обмежувальний припис, обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці та її дітей продовжують існувати, про що свідчать, зокрема ухвалений 07.05.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено вирок суду відносно [PERSON] , яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309-1 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. Як вже було встановлено вищезазначеним вироком суду, [PERSON] знаючи те, що стосовно нього судом видано обмежувальний припис та будучи ознайомленим із його змістом, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, реалізовуючи свій умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, всупереч визначених рішенням суду тимчасовим обмеженням, перебувати в місці роботи [PERSON] , 20.03.2024 о 12 годині 19 хвилин, усвідомлюючи те, що згідно з рішенням суду йому заборонено перебувати в місці роботи [PERSON] , перебував там деякий час, чим порушив вимоги обмежувального припису. В подальшому [PERSON] , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, покладеного на нього рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2023, 20.03.2024 о 12 годині 19 хвилин, 21.03.2024 о 10 годині 32 хвилини перебував в місці роботи [PERSON] чим порушив вимоги обмежувального припису. В ході розгляду кримінальної справи [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що працівниками поліції його було попереджено про наявність обмежувального припису, який було винесено в наслідок конфліктних ситуацій, що виникли на ґрунті можливого розподілу спадкового майна, однак в супереч визначеним обмеженням він приїжджав на місце роботи [PERSON] , оскільки, не будучи офіційно працевлаштованим працював у ТОВ «Профинвест», яке було створено ним разом з його покійним сином. Також зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, більше такого не повторить. Вищезазначені обставини порушення [PERSON] обмежувального припису останнім також визнано та підтверджено в ході судового розгляду даної цивільної справи та не було спростовано представником заінтересованої особи [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу на те, що хоча і ухвалений 07.05.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області вирок суду відносно [PERSON] , яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309-1 КК України, на час розгляду даної справи не набрав законної сили, але при врахуванні його судом в даній цивільній справі як беззаперечного доказу порушення встановленого [PERSON] обмежувального припису згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2023 у справі № 127/36157/23, враховує те, що відповідно до ч. 2\~ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду. Тому судом визнано вказаний доказ належним та допустимим і таким, що враховується судом при ухваленні даного рішення суду та є таким що в свою чергу підтверджує те, що в разі відсутності обмежувального припису відносно [PERSON] , останній буде мати можливість в подальшому продовження вчинення дій відносно [PERSON] , а саме вчинення домашнього насильства фізичного, економічного та психологічного характеру. За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність підстав для продовження обмежувального припису. При визначенні строку продовження обмежувального припису суд враховує обставини, які стали підставою для видачі обмежувального припису, кількість та вагомість встановлених та доведених ризиків, вірогідність їх продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, відсутність у особи, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису іншого житла для проживання, особу кривдника, який переусвідомив свою поведінку та став на шлях виправлення, та вважає що строк у шість місяців буде цілком достатнім для виправлення кривдника та запобігання повторенню насильства у майбутньому. Щодо направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників на строк 3 місяці, то суд вважає дану вимогу передчасною та неаргументованою. Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial