Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

В лютому 2024 року позивач публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. 07 квітня 2022 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «HACK «Оранта», Позивач) на пільгових умовах був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 208529689) (далі - Договір страхування), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] . Даний договір укладено на пільгових умовах (на 50 % зменшено розмір страхового платежу), оскільки страхувальник ( [PERSON] ) належить до пільгової категорії громадян (пенсіонер). [INFO] в м. Біла Церква сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач), та автомобіля «ЗАЗ Sens», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про ДТП (європротоколу), завіреного підписом Відповідача, аналізу матеріалів страхової справи - вина Відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважається доведеною повністю. 29 березня 2023 року до ПАТ «HACK "Оранта" із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «HACK «Оранта» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків (з врахуванням франшизи), а саме - 10 944,94 грн. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50%, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 «у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування». ПАТ «HACK «Оранта» неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 17 травня 2023 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із заявою про компенсацію страхового відшкодування в розмірі 5 472 (п`ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 47 коп. (вих. № 08-03-14/1- 04/3571). 15 вересня 2023 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із досудовим попереджанням (вих. № 08-03-14/1-04/6935). Враховуючи той факт, що Відповідач виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком не здійснив, Позивач був вимушений звернутися з позовом до суду. Просили суд стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, ПАТ «НАСК «Оранта», страхове відшкодування в розмірі 5 472,47 грн.\~ та витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача ( а. с. 1-4 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 24 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 09 лютого 2024 року\~ судом\~ було\~\~ здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а. с. 27 ). 15 березня 2024 року за вх. № 14092 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а. с. 28). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] з 27.09.2022 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 19 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 25 квітня 2024 року (а. с. 29-30). 25 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено на 10.06.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача\~ в судове засідання та відсутності відомостей про його належне сповіщення ( а. с. 37 ). В судове засідання позивач ПАТ «НАСК «Оранта» свого представника не направило, 22.03.2024 року за вх. № 16212 від представника [PERSON] , яка діє на підставі довіреності ( а. с. 34 )) отримано заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 32-33 ). Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася,\~ про день, час та\~ місце\~ розгляду\~\~ справи\~\~ повідомлялася належним чином, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт, причина повернення вказана працівниками пошти, як адресат відсутній за вказаною адресою ( а. с. 39 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. До того ж, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року\~\~\~ у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23. В зазначеній постанові Верховний Суд вказував, що посилання касаційної скарги на те, що [PERSON] належним чином не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати належні йому процесуальні права, є безпідставними, так як наявна на а. с. 143 т. 3 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, наведені доводи касаційної скарги [PERSON] є безпідставними. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~ Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). Оскільки, як зазначено вище, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому причина повернення вказана працівниками пошти, як адресат відсутній за вказаною адресою, суд з урахуванням вимог статті 131 ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, представник позивача скористувалася вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і\~ представник\~ позивача не заперечувала проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 10 червня 2024 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2022 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на пільгових умовах був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 208529689), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] ( а. с. 6 ). Так, даний договір укладено на пільгових умовах (на 50 % зменшено розмір страхового платежу), оскільки страхувальник ( [PERSON] ) належить до пільгової категорії громадян (пенсіонер). [INFO] в м. Біла Церква сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ЗАЗ Sens», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про ДТП (європротоколу), завіреного підписом відповідача [PERSON] ( а. с. 8-12), аналізу матеріалів страхової справи, вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена позивачем та доведена повністю. 29 березня 2023 року до ПАТ «HACK "Оранта" із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування ( а. с. 15-16 ). Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «HACK «Оранта» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків (з врахуванням франшизи), а саме - 10 944,94 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 20343 ( а. с. 17 ). Так, ПАТ «HACK «Оранта» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 17 травня 2023 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до відповідача із заявою про компенсацію страхового відшкодування в розмірі 5 472,47 гривень (вих. № 08-03-14/1- 04/3571) ( а. с. 18-19 ). 15 вересня 2023 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до відповідача [PERSON] із досудовим попереджанням (вих. № 08-03-14/1-04/6935) ( а. с. 20 ). Враховуючи той факт, що відповідач виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком не здійснив, позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. \~\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~\~ Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. \~ Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. \~ Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України\~ до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода,\~ завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка\~ її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.\~ Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове\~ відшкодування\~ за договором\~ майнового\~ страхування,\~ в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50%, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування». Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент скоєння спірного дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки відповідач [PERSON] не належить до вищевказаного переліку пільгової категорії громадян, визначеної п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріали таких доказів не містять, то на підставі п. 38.1.1. ст. 38 цього Закону, остання повинна компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування». Тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є цілком обґрунтованими та доведеними. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. Поняття «судовий збір» надане у Законі України «Про судовий збір», відповідно до ст. 1 якого під судовим збором розуміється - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. При зверненні з вищевказаною позовною заявою ПАТ\~ «НАСК «Оранта» сплатила судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 5048 від 26.01.2024 року ( а. с. 5 ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні останнім при зверненні до суду судові витрати у вищевказаному розмірі. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. \~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved