Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивача [PERSON] - адвокат Слободян В.С. через «Електронний суд» подав позовну заяву до Лопатинської селещної ради Червоноградського району Львівської області (відповідач), у якій просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011075, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12242 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,8844 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,0943 гектарів. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9787 га, що розташована на території колишньої Миколаївської сільської ради тепер Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив. Останній проживав разом із сином [PERSON] без реєстрації в [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 10 квітня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Слободяном В.С. через «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків(а.с.29-30). 07 травня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Слободяном В.С. через «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі(а.с.42). 08 травня 2024 року представником відповідача, селищним головою О. Микитином подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, складу суду довіряє(а.с.45). 28 травня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Слободяном В.С. через «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі(а.с.47). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків(а.с.24-25). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 10.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.38-39). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 08.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.11.1963 серії [NUMBER] (а.с.12). Довідкою Лопатинської селещної ради Червоноградського району Львівської областівід 21.11.2023 року №547 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть, яке було видано повторно від 14.07.2023 [PERSON] помер [INFO] в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області (а.с.12-зворот). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №011075, виданого на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року № 12242, [PERSON] є власником земельної ділянки площею загальною 1,9787 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.13). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що встановлено витягом зі спадкового реєстру(а.с.14-зворот). Рішенням та додатком до рішення Радехівської районної ради Львівської області ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання від 23.06.2000 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Миколаївської сільської ради» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 1,9787 (а.с.15-16). Постановою державного нотаріуса, завідувача Соснівської державної нотаріальної кантори Львівської області Медведюк З.С. від 14.12.2023 № 435 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він вважається таким, що не прийняв спадщину, адже протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини(а.с.17). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] помер [INFO] в с. Миколаїв Червоноградського району Львівської області. Останній, до дня смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання позивача разом з [PERSON] на час смерті останньго повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивача з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Встановлення зазначеного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні ним у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved