Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

11.09.2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовними вимогами,\~які згодом\~уточнив заявою\~від 16.01.2024\~року та\~якими просить\~визнати за\~ ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 29/500 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виділити йому в натурі в окремий об`єкт нерухомості 29/250 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі квартири [ADDRESS] з приміщеннями, позначеними в плані: №№1-1 коридор площею 6,7 кв.м., 1-2 гардеробна 0,8 кв.м., 1-3-ванна площею 3,1 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,4 кв.м., 1-5- кухня площею 6,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 14,1 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 15,7 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житлової -29,8 кв.м., визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у складі приміщень, позначених на плані: №№1-1 коридор площею 6,7 кв.м., 1-2 гардеробна 0,8 кв.м., 1-3-ванна площею 3,1 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,4 кв.м., 1-5- кухня площею 6,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 14,1 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 15,7 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житлової -29,8 кв.м., із подальшим присвоєнням цій квартирі окремої поштової адреси та окремого реєстрового номеру, припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості житлове домобудування, розташоване за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , він являється спадкоємцем першої черги за законом, заповіт спадкодавець не залишила, спадщину позивач прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] його матері [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON] , позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, заповіт спадкодавець не залишив, спадщину позивач прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] його батька [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, про дату судового засіданні були повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили. Представник відповідача, Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 29/250 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 14.09.1999 року КП «Ізмаїльське МБТІ», зареєстрованого в реєстрову книгу за № 51б-57. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.12.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46964149 від 03.03.2017 року, наданого приватним нотаріусом Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.09.1978 року Ізмаїльським відділом РАЦС; - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.07.1973 року Ізмаїльським міським бюро РАЦС. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. з заявою про прийняття спадщини № 56 від 03.03.2017 року, тобто вважається таким, який спадщину прийняв (спадкова справа № 31/2017). Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] \~відмовився від\~прийняття спадщини\~на користь\~свого сина\~ [PERSON] ,\~що підтверджено\~відповідною заявою\~№55\~від 03.03.2017 року (спадкова справа № 31/2017). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. № 421/02-14 від 22.08.2023 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що домобудування, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , перебуває в процесі виділу часток та здійснення реєстрації права власності на спадкове майно є неможливою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.06.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69911661 від 02.09.2022 року, наданого приватним нотаріусом Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.09.1978 року Ізмаїльським відділом РАЦС. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. з заявою про прийняття спадщини № 150 від 02.09.2022 року, тобто вважається таким, який спадщину прийняв (спадкова справа № 80/2022). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. № 421/02-14 від 22.08.2023 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що домобудування, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , перебуває в процесі виділу часток та здійснення реєстрації права власності на спадкове майно є неможливою. Згідно\~ст.355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2\~статті 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи те, що вищевказані 29/250 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] , померлій [INFO] , [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 14.09.1999 року КП «Ізмаїльське МБТІ», зареєстрованого в реєстрову книгу за № 51б-57, частки співвласників не виділені, але є рівними, а тому існує можливість визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності та припинення права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №853 від 04.12.2023 року, іншими співвласниками зареєстровані: -\~ [PERSON] (3/25 частки), на підставі договору дарування від 09.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., зареєстрованого за № 828; - [PERSON] та [PERSON] (14/125 часток), на підставі свідоцтва про право на спадщину № 124 від 15.01.1998 року, зареєстроване в реєстрову книгу за № 51б-57; - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (14/125 часток), на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 14.06.2004 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, зареєстрованого в книгу реєстру за № 51б-57; - [PERSON] (3/25 часток), на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.2008 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 50а-160; - [PERSON] (28/500 часток), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2012 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 1930; - [PERSON] (29/250 часток) , на підставі договору дарування частки домобудування від 16.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрованого за № 2273. Крім цього, 31/125 об`єкта нерухомості, виділені в окремий об`єкт нерухомості, як квартира. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змістуст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.\~119\~ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.\~181\~ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, до компетенції суду відноситься вирішення питання про виділ частки житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до висновку експерта № 56/56-2023 за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи за зверненням адвоката Паскалова Олега Івановича, складеного 30.08.2023 року судовим експертом Цуркан В.І., належні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 29/250 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі квартири [ADDRESS] з приміщеннями, позначеними в плані: №№1-1 коридор площею 6,7 кв.м., 1-2 гардеробна 0,8 кв.м., 1-3-ванна площею 3,1 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,4 кв.м., 1-5- кухня площею 6,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 14,1 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 15,7 кв.м загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житлової -29,8 кв.м.- взаємопов`язана група приміщень, яка забезпечена самостійним виходом на сходову клітину і фактично є типовою двокімнатною квартирою, функціонально не пов`язаною з іншими квартирами та відповідає наведеному у пункті 3.15 ДБН В.2.2 15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» визначенню поняття квартири, тобто може використовуватись як квартира. Відповідно до вимог ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виділити [PERSON] в натурі в окремий об`єкт нерухомості 29/250 часток житлового домобудування, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі приміщень, позначених на плані: №№1-1 коридор площею 6,7 кв.м., 1-2 гардеробна 0,8 кв.м., 1-3-ванна площею 3,1 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,4 кв.м., 1-5- кухня площею 6,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 14,1 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 15,7 кв.м загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житлової -29,8 кв.м. та визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у складі приміщень, позначених на плані: №№1-1 коридор площею 6,7 кв.м., 1-2 гардеробна 0,8 кв.м., 1-3-ванна площею 3,1 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,4 кв.м., 1-5- кухня площею 6,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 14,1 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 15,7 кв.м загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житлової -29,8 кв.м., із подальшим присвоєнням цій квартирі окремої поштової адреси та окремого реєстрового номеру. Відповідно до ч. 3\~ст. 364 ЦК України\~у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved