Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

10.04.2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Крюкова М.В., звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 59295,84 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначають, що ТОВАРИТСВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~(далі\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» або\~Кредитор)\~є фінансовою\~установою,\~про що\~було отримано\~Свідоцтво про\~реєстрацію фінансової\~установи [NUMBER] \~від 28.02.2017,\~видане Національним\~банком України.\~Також,\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» має\~ліцензію на\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту,\~яка була\~видана розпорядженням\~Національною комісією,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сфері\~ринків фінансових\~послуг від\~28.03.2017р.\~№756.\~22.02.2022\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] \~за допомогою\~Інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~було укладено\~електронний Договір\~№ 5584526\~про надання\~споживчого кредиту\~(далі\~Кредитний договір).\~Зазначений кредитний\~договір було\~укладено відповідно\~до Правил\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» затверджених\~наказом №\~19-ОД\~від 05\~січня 2022\~року (далі\~Правила)\~та розміщених\~їх сайті\~https://creditplus.ua/ru/documents.\~Згідно умов\~Кредитного договору:\~Сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає 12300\~грн (п.\~1.3.\~Кредитного договору);\~Строк кредиту\~360\~днів.\~Дата повернення\~кредиту (17.02.2023)\~вказується в\~Графіку платежів,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~Строк кредиту\~може бути\~продовжено у\~порядку та\~на умовах\~визначених в\~Розділі 4\~цього Договору.\~(п.\~1.4.\~Кредитного договору).\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» свої\~зобов`язання\~перед Відповідачем\~за Кредитним\~договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~12300\~грн,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку Відповідача\~№ [NUMBER] .\~Відповідно до\~п.\~1.5.\~Кредитного договору\~Стандартна процентна\~ставка становить\~1,99%\~в день\~та застосовується:\~-\~у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.1.4\~цього Договору.\~Відповідач свої\~зобов`язання\~перед Кредитором\~щодо повернення\~кредиту та\~нарахованих процентів\~не виконав.\~Надалі Відповідач\~оплати за\~Кредитним договором\~не здійснював.\~Враховуючи невиконання\~відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед Кредитором,\~19\~червня 2023\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА»,\~як клієнтом,\~та ТОВ\~«ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,\~як фактором,\~було укладено\~Договір факторингу\~№ 19.06/23-Ф\~(далі\~також Договір\~Факторингу),\~згідно з\~умовами якого\~Клієнт відступив\~Фактору права\~грошової вимоги\~за Кредитним\~договором.\~Про відступлення\~права грошової\~вимоги за\~Кредитним договором\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» повідомило\~Відповідача шляхом\~направлення на\~електронну пошту,\~зазначену при\~укладенні Кредитного\~договору відповідного\~повідомлення.\~Станом на\~дату звернення\~до суду\~заборгованість Відповідача\~по Кредитному\~договору перед\~Позивачем не\~сплачена і\~складає \~59295,84\~грн.,\~з яких:\~12300\~грн -\~тіло кредиту\~та 46995,84\~грн -\~нараховані проценти. Також, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та 11.04.2024 отримано відповідну довідку. Ухвалою суду від 11.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, через «Електронний суд» надав заяву, якою просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, надав заяву, якою частково визнав позовні вимоги, вказав, що сума кредиту становить 12300 грн, сума штрафів та пені є значно завищеною, справу просив розглядати за його відсутністю. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 22.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5584526 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 12300 грн (п. 1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту (17.02.2023) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12300 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 24.03.2022 Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. У період з 01.05.2022 по 12.07.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. Пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на\~10.04.2024\~заборгованість Відповідача\~по Кредитному\~договору перед\~Позивачем не\~сплачена і\~складає 59295,84грн.,\~з яких:\~12300\~рн -\~тіло кредиту\~та 46995,84\~грн -\~нараховані проценти. Згідно положень ч.1\~ст.1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2\~ст.1050\~ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено\~ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно\~ст.629 ЦК України- договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).Також,\~статтею 204ЦК України\~встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, ст.1077ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за електронним договором про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 року та надало відповідачу кредит в сумі 12300 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 59295,84\~грн.,\~з яких:\~12300,00грн\~-\~тіло кредиту\~та 46995,84\~грн.\~-\~нараховані проценти. Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу № 19.06/23-Ф. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» Договору № 5584526 про надання споживчого кредиту. У пункті 11 «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями\~ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором № 5584526 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» в загальному розмірі 59295,84 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 5584526 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 року, у розмірі, що складає 59295,84 грн. Крім того, позивач ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 року, звітом про надання правової допомоги від 28.03.2024 року, рахунком на оплату замовлення №28/03 від 28.03.2024 року, платіжною інструкцією №4345 від 29.03.2024 року про сплату 10000,00 грн за адвокатські послуги, ордером на надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є неспівмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами. Зазначена категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, додатки до позовної заяви, також є наперед визначеними та не потребують великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial