Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив № 120 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] за надані\~ житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що в багатоквартирному будинку [ADDRESS] 11 листопада 1994 року був створений Житлово-будівельний кооператив №120, як обслуговуючий кооператив. 06 вересня 2007 року Житлово-будівельний кооператив № 120 було внесено, як юридичну особу, до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішенням Загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу № 120, оформленим протоколом №1 від 03 жовтня 2016, затверджено нову редакцію Статуту обслуговуючого кооперативу ЖБК № 120. Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 14 січня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Правління Житлово-будівельного кооперативу\~ №120\~ від 11 вересня 2018 року\~ №8 затверджено кошторис (квартплату) на утримання будинку та прибудинкової території з 01 жовтня 2018 року, який складає: 1 поверхи - 3,43 грн./кв.м, 2 поверхи - 3,87 грн./кв.м Рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу №120 від 04 березня 2023 року, оформленим протоколом, затверджено розмір внесків на утримання 1 кв.м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення в розмірі 4,43 грн для квартир або нежитлових приміщень, розташованих в 1 поверсі будинку, і 4,87 грн. для приміщень, розташованих на 2-13 поверхах. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати внесків, починаючи з вересня 2020 року, станом на 01 квітня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 14 373 гривень 47 копійок, яку останнім од цього часу не погашено. 21 квітня 2023 року позивачем було направлено\~ вимогу про сплату заборгованості разом з актом звірки взаєморозрахунків за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2023 року, проте лист\~\~ з вимогою не отриманий\~ відповідачем та повернутий позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року замінено позивача Житлово-будівельний кооператив № 120 у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 120 до [PERSON] про стягнення заборгованості його правонаступником Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Героїв Дніпра-7». Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч. 10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо у судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності,\~ врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у заяві про розгляд справи без його участі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В багатоквартирному будинку [ADDRESS] 11 листопада 1994 року був створений Житлово-будівельний кооператив №120, як обслуговуючий кооператив. 06 вересня 2007 року Житлово-будівельний кооператив № 120 було внесено, як юридичну особу, до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішенням Загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу № 120, оформленим протоколом №1 від 03 жовтня 2016, затверджено нову редакцію Статуту обслуговуючого кооперативу ЖБК № 120. Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 14 січня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Правління Житлово-будівельного кооперативу\~ №120\~ від 11 вересня 2018 року\~ №8 затверджено кошторис (квартплату) на утримання будинку та прибудинкової території з 01 жовтня 2018 року, який складає: 1 поверхи - 3,43 грн./кв.м, 2 поверхи - 3,87 грн./кв.м Рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу №120 від 04 березня 2023 року, оформленим протоколом, затверджено розмір внесків на утримання 1 кв.м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення в розмірі 4,43 грн для квартир або нежитлових приміщень, розташованих в 1 поверсі будинку, і 4,87 грн. для приміщень, розташованих на 2-13 поверхах. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати внесків, починаючи з вересня 2020 року, станом на 01 квітня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 14 373 гривень 47 копійок, яку останнім од цього часу не погашено. 21 квітня 2023 року позивачем було направлено\~ вимогу про сплату заборгованості разом з актом звірки взаєморозрахунків за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2023 року, проте лист\~\~ з вимогою не отриманий\~ відповідачем та повернутий позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 30 вересня 2023 року співвласниками багатоквартирного будинку були проведено установчі збори, на яких прийнято рішення про створення ОСББ «Герохв Дніпра-7» шляхом реорганізації Житлово-будівельного кооперативу\~ №120 та 14 грудня 2023 року складений передавальний акт 07 березня 2024 року проведено державну реєстрацію реорганізації Житлово-будівельного кооперативу №120 в ОСББ «Героїв Дніпра 7»; запис в ЄДР 1011101450000000675. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року замінено позивача Житлово-будівельний кооператив № 120 у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 120 до [PERSON] про стягнення заборгованості його правонаступником Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Героїв Дніпра-7». Відповідно до п.5) ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 7,8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, пунктом першим частини 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Крім того, частинами 1,2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01 квітня 2024 заборгованість відповідача перед позивачем\~ становить 14 373 гривні 47 копійок. Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем\~ матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні документи: - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; - договір про надання правової допомоги від 07 серпня 2023 року; - вартість наданої правової допомоги, що надається відповідно 07 серпня 2023 року; - акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 23 серпня 2023 року; - платіжну інструкцію № 490 від 28 серпня 2023 року. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).\~ Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України». Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц, «відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності\~\~\~ та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,\~ з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Відповідно до вимог ч.8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду». Враховуючи викладене, вимоги представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 489 від 28 серпня 2023 року, позивачем при зверненні з позовною заявою до Соснівського районного суду м. Черкаси сплачений судовий збір в сумі 2 684 гривні, який, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1,5,7,8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ та

Outcome: approved