Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до Стрижавської селищної ради про визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , строком на 2 місяці. В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті 05.02.1998 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачці. Вказав на те, що [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,49га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Коли позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову по тій причині, що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Звертається до суду із даною позовною заявою так як бажає оформити спадщину після смерті [PERSON] . В шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса в зв`язку із тим, що їй не було відомо про заповіт. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.03.2024 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.04.2024. Ухвалою від 25.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.05.2024. 23.05.2024 та 31.05.2024 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначено на 06.06.2024. Розгляд справи Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник-адвокат Данилюк П.П. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, у вказаній заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачкою. Від відповідача Стрижавської селищної ради до суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Селищна рада у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом обставини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим повторно 20.08.2019 Літинським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницькій області (а.с.5). [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала на день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] , одиноко, що підтверджується довідкою №1037, виданою 03.09.2019 Пеньківською сільською радою (а.с.8). [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 1,49га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пеньківської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 15.01.2001 (а.с.7). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що за законом матиме право, своїй племінниці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 05.02.1998, який за наявними у виконкомі сільської ради відомостями не змінено та не відмінено, а також, який внесено до спадкового реєстру (а.с. 27, 28). Листом Літинської державної нотаріальної контори №25/01-16 від 16.01.2024 роз`яснено [PERSON] \~щодо порядку оформлення спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . У листі зазначено, що згідно із повідомленням з державного нотаріального архіву Вінницької області від 18 серпня 2023 року №1599/01-18, що надійшло 25 серпня 2023 року за №653/01-16, та алфавітних книг обліку спадкових справ Літинської державної нотаріальної контори, станом на 16 січня 2024 року спадкової справи на майно померлої [INFO] [PERSON] не заведено. Також зазначено, що згідно доданих до заяви копій документів вбачається відсутність у заявниці факту прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Нотаріусом роз`яснено право звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів (а.с.20). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 05.07.2001. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР , чинного на час відкриття спадщини, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Як вбачається із довідки Пеньківської сільської ради №1037, виданою 03.09.2019 на день смерті [PERSON] разом із нею в одному будинку ніхто не проживав. Вирішуючи питання продовження строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що у шестимісячний строк після відкриття спадщини, позивачка не звернулася до нотаріуса, оскільки не знала про існування заповіту на її користь. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд у постанові від 26.06.19 у справі № 565/1145/17 вказав на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі за № 6-1320цс17. Наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду, є поважними. Так, позивачка не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту від спадкодавця, складеного на її користь, адже спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, а відповідно не були здійснені повідомлення та виклики спадкоємця за заповітом. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного на той час спадкового законодавства щодо здійснення права на спадкування не допускали дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст.2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивачки і забезпечить дотримання принципу верховенства права. Щодо судових витрат Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved