Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на частку нерухомого майна колишнього колгоспного типу двору, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть . Померла проживала в [ADDRESS] в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору головою якого значилася [PERSON] , членом даного двору значилися [PERSON] та син [PERSON] , що стверджено випискою з погосподарської книги по с. В`язова Львівського району Львівської області. Право власності на майно двору зареєстровано на ім`я [PERSON] , що стверджено довідкою Червоноградського МБТІ №1122 від 27.02.2024 року. Згідно технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ, загальна площа будинку становить 105.8 кв.м, житлова площа 55.1 кв.м, допоміжна 50,7 кв.м з господарськими будівлями. Позивачі зазначають, що відповідно до чинного законодавства на 1990 рік право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому всі члени двору головою якого була [PERSON] мали право на майно двору по 1/3 частині кожний. В подальшому з приводу спадкування після смерті [PERSON] , її дочка - позивачка в справі [PERSON] звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №30/2024, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину належної матері частки з підстав невизначення часток членів двору та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на спадкову частку в майні двору про що видано постанову №57/01/16 від 19.01.2024 року. Спадщина позивачкою [PERSON] прийнята, оскільки вона проживала разом з матір`ю, вела спільне господарство і вона реально вступила у володіння та управління часткою спадкового майна. Про те, що померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] стверджено свідоцтвом про народження. Дошлюбне прізвище " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " після одруження що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 14.05.1967 року В`язівською сільською радою. Крім того, позивачі [PERSON] та [PERSON] як члени колишнього колгоспного двору, які значилася в дворі станом на 30.06.1990 року, 15.04.1991 року мають право на 1/3 кожний частки майна двору, однак таку не можуть зареєструвати оскільки, як їм було роз`яснено, їх право власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" можливо зареєструвати лише за рішенням суду. Просять задоволити їх позов. Ухвалою судді від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні. Витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену копію спадкової справи №30/2024, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 27.05.2024 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 01.04.2024 року надійшла належно засвідчена копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі в підготовче судове засідання не прибули, однак на адресу суду подали заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд такі задоволити (арк. спр. 50). Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа, в якому зазначила, що заперечень щодо позовних вимог немає, просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника (арк. спр. 82). Представник третьої особи: Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №30/2024, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того подано листа, в якому зазначено, що нотаріальна контора просить дану справу розглядати у відсутності її представника (арк. спр. 33). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши належно засвідчену копію спадкової справи 30/2024 (заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ), матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані в с. В`язова Львівського району Львівської області, що стверджується копією паспортів громадянина України (арк.спр.4-5). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (арк.спр.7). Із копії свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №витягу 00043298068 встановлено, що позивачка народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] , а матір 'ю - [PERSON] (арк.спр.9, 11). Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що позивач 14.05.1967 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв 'язку із чим своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " вона змінила на прізвище " [PERSON] " (арк.спр.10). З виписок із погосподарської книги Туринківської сільської ради с. В`язова встановлено, що станом на 15.04.1991 року особовий рахунок № [NUMBER] , головою двору була [PERSON] , 1921 р.н., члени двору [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1977 р.н. (арк.спр.12). З виписок із погосподарської книги Туринківської сільської ради с. В`язова встановлено, що станом на 30.06.1990 року особовий рахунок № [NUMBER] , головою двору була [PERSON] , 1921 р.н., члени двору [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1977 р.н. (арк.спр.13). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже, позивач [PERSON] має право на спадкування частки майна в будинку [ADDRESS] , як член двору. Позивач [PERSON] має право на спадкування частки майна в будинку [ADDRESS] на частку в майні цього ж двору, як член двору. Із свідоцтва про право власності від 19.10.1987 року виданого начальником Червоноградського МБТІ встановлено, що 19.10.1987 року свідоцтво видано на основі рішення райвиконкому №271 від 15.10.1987 року на будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] , та належить до колгоспного двору головою якого є [PERSON] (арк.спр.14) . Згідно з технічним паспортом виготовленим Червоноградським МБТІ, загальна площа будинку в [ADDRESS] , становить 105.8 кв.м, житлова 55.1 кв.м, допоміжна 50.7 кв.м. з господарськими будівлями (арк.спр.16-21). Згідно із довідкою виданою Червоноградським МБТІ від 27.02.2024 року №1122, в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Нестеровським райвиконкомом 19.10.1987 р. на основі рішення райвиконкому №271 від 15.10.1987 р. і записано 19.10.1987 р. в реєстрову книгу за №77 (арк.спр.15). Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із копії довідки №74, яка видана виконкомом Жовківської міської сільської ради Жовківського району Львівської області12.01.2024 року встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрована та проживала разом з [PERSON] до дня її смерті [INFO] в [ADDRESS] і вели спільне господарство (арк.спр.40). Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (18.07.1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР (18.07.1963р.) встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (18.07.1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна своєї матері [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З спадкової справи №30/2024 Жовківської державної нотаріальної контори встановлено, що із заявою про спадкування належного майна померлій [PERSON] звернулася донька [PERSON] (арк.спр.22), однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , із-за відсутності правовстановлюючих документів на належне майно, та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на спадкове майно (арк.спр.67). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається за заповітом або за законом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved