Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 13.05.2024 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] ,\~який діє\~в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.05.2024 року розподілена судді Шевчук В.М. У позовній заяві представник позивача [PERSON] [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку, площею 1,71 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №069851 від 23.09.2004 року. [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу [PERSON] , однак останній був позбавлений можливості у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини скористатись правом на прийняття спадщини після смерті спадкодавиці [INFO] , оскільки про існування заповіту дізнався тільки у лютому 2024 року. 03.04.2024 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а саме: на земельну ділянку, площею 1,71 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу №50/2024 від 29.02.2024 року, однак позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви із роз`ясненням права звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що необізнаність про факт існування заповіту від 29.03.2005 року є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить захистити належне йому спадкове право шляхом встановлення тримісячного строку для прийняття спадщини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява, якою просила розглядати справу за її відсутності та позовну заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 16.05.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали\~ цивільної справи, суд вважає,\~що позовна заява [PERSON] ,\~який діє\~в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 26.02.1997 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.09.1956 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2006 року, виданого Товстенською селищною радою Заліщицького району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] у смт.Товсте Заліщицького району Тернопільської області, про що 01.06.2006 року зроблено актовий запис №26. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2009 року, виданого Товстенською селищною радою Заліщицького району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] у смт.Товсте Заліщицького району Тернопільської області, про що 06.08.2009 року зроблено актовий запис №31. Згідно з заповітом від 29.03.2005 року, посвідченим секретарем Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області, та зареєстрованим у реєстрі за №33, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «свій земельний пай державний акт серії ТР №0669851, що розміщений на території селищної ради смт.Товсте, а також свій майновий пай свідоцтво ТР №030356, що знаходиться в ТзОВ «Дружба» в смт.Товсте заповідаю [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] ». У судовому засіданні встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки, площею 1,71 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №069851 від 23.09.2004 року. Відповідно до довідки №165 від 08.04.2024 року, виданої Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована разом із чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] . За наявними в селищній раді відомостями [PERSON] було складено заповіт від 29.03.2005 року за реєстровим номером 33, посвідчений секретарем Товстенської селищної ради, дублікат якого видано 26.03.2024 року за реєстровим номером 2. Листом державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. №325/02-14 від 03.04.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення додаткового строку, необхідного для прийняття спадщини. Відтак визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права власності у нотаріальному порядку, а саме: пропущений встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ч.1 ст.1272 ЦК України, зокрема регламентовано, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2019 року №61-38298св18, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зокрема п.24, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Суд зазначає, що в залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. Оцінюючи викладені у позовній заяві позивачем [PERSON] обставини та оцінку, яку їм надав суд, грунтуючись на своєму внутрішньому переконанні, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19, згідно з якою необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту належного повідомення або виклику спадкоємця [PERSON] до нотаріуса, що перешкодило останньому реалізувати особисте розпорядження спадкодавиці [PERSON] у зв`язку з необізнаністю про факт існування заповіту від 29.03.2005 року. Надаючи оцінку обставинам, на які посилається представник позивача на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд доходить до висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки про існування заповіту позивач [PERSON] дізнався вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином необізнаність позивача про існування заповіту від 29.03.2005 року у світлі обставин вказаної справи є поважною причиною пропуску останнім строку для прийняття спадщини, про що також зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey) від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачкою [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні його спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки пропуск строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] було допущено [PERSON] у зв`язку з необізнаністю про факт існування заповіту від 29.03.2005 року, що у світлі обставин даної справи є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та підставою для встановлення додаткового строку для її прийняття тривалістю 3 місяці, що, на думку суду, буде розумним та достатнім строком для вчинення [PERSON] переліку дій, визначених ст.1269 ЦК України. VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідачки.

Outcome: approved