Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

08 квітня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»,\~треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачка дізналась про наявність виконавчого провадження №\~61745891 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 30 березня 2020 року за реєстровим № 5208 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., за яким запропоновано стягнути з позивачки на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість в сумі 15 570 грн. 74 коп. Заперечуючи проти правомірності вчинення виконавчого напису, позивачка посилалася на те, що судовим рішенням у справі №\~826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних правовідносин». Таким чином, у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Також позивачка посилалась на те, що виконавчий напис було вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5208, вчинений 30 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» коштів, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.1-3) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , що територіально розташовано в Центральному районі м. Дніпро. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху. (а.с.14) 12 квітня 2024 року позивачкою було усунуто недоліки позовної заяви, надано документ про сплату судового збору. (а.с.а.с.16, 18) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.19-20), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. (а.с.19-20) 30 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив розглядати справу без його участі. Також згідно наданого відзиву представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що 02 жовтня 2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №\~2763127, відповідно до умов якого позичальнику були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. Позивачкою було порушено договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. З огляду на це, боржнику було направлено претензію з вимогою про погашення заборгованості, яка була залишена ним без задоволення. Після чого банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Позивачці було відомо про наявність в неї заборгованості за кредитним договором, на момент вчинення виконавчого напису не було оспорено факт її наявності та розміру. Будь-які спори щодо розміру та правильності нарахування сум, що стягуються на підставі виконавчого напису нотаріуса після його вчинення не можуть бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, доводи позивачки про відсутність ознак безспірності суми заборгованості не відповідають обставинам справи та позивачкою не доведені. (а.с.29-34) В судове засідання 07 травня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 03 червня 2024 року для повторного виклику сторін по справі. (а.с.40) 03 червня 2024 року було проведено розгляд справи по суті. Позивачка та її представник в судові засідання не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, в якій він просив задовольнити позовні вимоги. (а.с.42) Відповідач в судові засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його електронну адресу судових повісток, в матеріалах справи наявний відзив від представника відповідача в якому він просив проводити розгляд справи за його відсутності. (а.с.34 на зв.) Треті особи без самостійних вимог в судові засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адреси судових повісток, про причини неявки не повідомили. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №\~826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265\~КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч.1, 3-6, 8, 10, 12, 13 ст.11 Закону України «Про комерційну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За цих умов, на договір, що укладений в електронній телекомунікаційній системі сторонами, та який надається нотаріусу для вчинення виконавчого напису у паперовій формі, також розповсюджуються вимоги щодо можливості вчиненні виконавчого напису лише за нотаріально посвідченими договорами. З матеріалів справи встановлено, що 02 жовтня 2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 2763127 від 02 жовтня 2019 року, за умовами якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти, в свою чергу остання зобов`язувалася їх повернути. Вказаний договір було укладено в електронній формі без нотаріального посвідчення. (а.с.7 на зв.-9 на зв.) На підставі вищевказаного договору про надання кредиту № 2763127 від 02 жовтня 2019 року, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 30 березня 2020 року вчинено виконавчий напис № 5208 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 15\~570,74 грн. (а.с.7) Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчиненого на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог\~ст.87 Закону «Про нотаріат». Відповідно, виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав його вчинення, у зв`язку з чим такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~враховуючи результати\~розгляду справи,\~з відповідача\~на користь\~позивачки підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 1\~211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved