Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 19\~024,00 грн заборгованості за кредитним договором №1945662 від 23 травня 2021 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 23 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1945662 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 5 800,00 грн, дата надання кредиту - 23 травня 2021 року, строк кредиту - 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1,90 % в день. 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19 лютого 2022 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 19\~024,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 800,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 13\~224,00 грн. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року розгляд справи відкладено на 14 травня 2024 року. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 30 травня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлений у порядку визначено ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. 23 травня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1945662 відповідно до умов якого товариство надає відповідачу кредит в сумі 5 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3. договору строк кредиту 30 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. договору. Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (п.1.4.2. договору). Згідно з п.1.6.1. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 9 106,00 грн. За умовами п.2.1. кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п.5.1. договору). Додатком N 1 до договору є графік платежів до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1945662, згідно з яким дата повернення кредиту та нарахованих відсотків 22 червня 2021 року, сума кредиту 5 800,00 грн, проценти за користування кредитом 3 306,00 грн, загальна вартість кредиту 9 106,00 грн. З довідки\~про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] направлено одноразовий ідентифікатор В340 на номер 380984196282 23 травня 2021 року о 05:29:40. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1945662, додаток N\~1\~до договору підписані відповідачем\~з використанням\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором\~В340 23 травня 2021 року. Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3059 від 30 листопада 2023 року, відповідно до якого є успішною операція з перерахування коштів в сумі 5 800,00 грн 23 травня 2021 року на банківську картку № [NUMBER] . 24 грудня 2021 року ТОВ «Лінеура\~Україна»(Клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» (Фактор) уклали договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором. Внаслідок передачі права вимоги за договором, фактор замінює клієнта у кредитних договорах, що входять до потрфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всії грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.1.3. договору факторингу). Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4 договору факторингу). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, у [PERSON] наявна заборгованість за договором №1945662 від 23 травня 2021 року в сумі 19\~024,00 грн, з яких\~5\~800,00 грн залишок по тілу кредиту, 13\~224,00 грн залишок по відсотках. 10 січня 2022 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надіслало [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №1945662 станом на 22 червня 2023 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 19\~024,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 800,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 13\~224,00 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що доказів належного\~виконання зобов`язань\~по сплаті\~кредиту відповідачем\~суду не\~надано,\~суд вважає\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача на користь позивача 5\~800,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту. Кредит відповідачу надано строком на 30 днів, дата повернення\~кредиту 22\~червня 2021\~року,доказів, що відбулася пролонгація договору №1945662 від 23 травня 2021 року, відповідно до його умов, матеріали справи не містять. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Вказаний висновок було підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16. Сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту. В межах визначеного договором строку кредитування, сума заборгованості відповідача за відсотками становить 3 306,00 грн ((5 800,00 грн / 100% х 1,90%) х 30 днів), і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просить стягнути з відповідача 10 500,00 грн витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, копію акту про отримання правової допомоги від 29 квітня 2024 року, копію рахунку від 01 травня 2024 року №07.05.2024-49 та копію платіжної інструкції N 31452 від 01 травня 2024 року на суму 10 500,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі N904/8478/16). Суд, оцінив співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, складність справи, час, обсяг, ціну позову та значенням справи для сторони, з урахуванням часткового задоволення позову, вважає, обґрунтованим і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial