Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

06.06.2024 року заявник [PERSON] звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просив встановити юридичний факт смерті його батька [PERSON] , [INFO] , місце народження: ЛРСР, м. Тукумс, який помер у віці 76 років, [INFO] , місце смерті: м. Луганськ, Україна. В обґрунтування заяви [PERSON] вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ, про що 18.05.2024 року в м. Луганськ було видано свідоцтво про смерть російського зразку, серії [NUMBER] . Зазначене місце смерті є територією України, яка тимчасово окупована військами російської федерації та на якій введено воєнний стан, визначеній такою відповідно до законодавства, а саме: Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75 (зі змінами); Закону України від 15.04.2014 року №1207 - VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; Указу Президента України № 64/222 від 24.02.2022 року (зі змінами) «Про введення воєнного стану в Україні». Вказав, що вказане свідоцтво не може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану на території України для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Станом на сьогодні у заявника відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть батька згідно вимого національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого Україною зразку. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне для державної реєстрації смерті особи, проведеної державним органом України, а в подальшому реалізації своїх спадкових прав. Одержати оригінал свідоцтва про смерть неможливо оскільки з тимчасово окупованою територією відсутній поштовий зв`язок. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України він не має змоги, адже свідоцтво про смерть, яке видане незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 07.06.2024 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник не з`явився, у своїй заяві про встановлення факту смерті заявив клопотання про розгляд справи без його участі, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в суд не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо розгляду справи не мали. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2024 року, виданого 99400005 Ленінським відділом записів актів цивільного стану м. Луганська департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, актовий запис № 170249940000500502000, [PERSON] ( [INFO] , уродженця ЛССР, м. Тукумс) помер [INFO] , місто смерті: місто Луганськ. Даний документ не є підставою для державної реєстрації смерті на території України, відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції 24.12.2010 р. № 3307/5). За змістом п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Державна реєстрація смерті [PERSON] не була проведена на території України, оскільки для підтвердження факту смерті відсутній документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в належному оформленні смерті батька, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, зареєстрованим та передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт; рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням зазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про встановлення факту смерті. На підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved