Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У грудні 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги мотивувало тим, що 21 січня 2019 року о 18:10 год. у м. Києві по ВКД, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Fiat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №\~101194а8ка від 23 квітня 2018 року, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ», з 20 червня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія АРКС», щодо автомобілю марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , згідно з яким, Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику цього транспортного засобу. Згідно з Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року у справі 752/2111/19, відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту №\~101194а8ка від 23 квітня 2018 року звернувся до Позивача з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 38\~972,85 грн. відповідно до платіжного доручення №534672 від 08 лютого 2019 року. Позивачем було отримано інформацію, що відповідач застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ «Експрес Страхування» за полісом №АМ/6400983, який покрив суму збитків в розмірі 20\~530,07 коп. Таким чином, як зазначає позивач, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає: 38\~972,86 грн. 20\~530,07 грн. = 18\~442,78 грн. На підставі наведеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 18\~442,78 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~270,00 грн. Ухвалою судді Києво- Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №101194а8ка. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу «Suzuki New Grand Vitara», [NUMBER] . 21 січня 2019 року о 18:10 у м. Києві по ВКД, [PERSON] керуючи автомобілем «Fiat», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до отримання автомобілем механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 2.3 б, 13.1 12.1 ПДР України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. 30 липня 2019 року до позивача звернувся страхувальник [PERSON] із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №1.003.19.0001144. Відповідно до Акту огляду транспортного засобу по справі №1.003.19.0001144, 23 січня 2019 року було проведено огляд транспортного засобу «Suzuki New Grand Vitara», [NUMBER] . Як вбачається з ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 06 лютого 2019 року загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Suzuki New Grand Vitara», [NUMBER] становить 38\~972,85 грн. ПрАТ «СК\~«АРКС» перерахувало\~на користь\~ФОП [PERSON] \~суму страхового\~відшкодування у\~розмірі 38\~972,85\~грн.,\~що підтверджується\~страховим актом\~№АХА2444928\~від 07\~лютого 2019\~року,\~розрахунком страхового\~відшкодування по\~справі №1.003.19.0001144\~та копією\~платіжного доручення\~№534672\~від 08\~лютого 2019\~року на\~суму 38\~972,85\~грн.,\~призначення платежу\~«Страхове відшкодування\~згідно акту\~№ АХА2444928, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , рах.№1196 від 06 лютого 2019 року Без ПДВ». На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Fiat», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/6400983. Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «Експрес Страхування» за полісом АМ/6400983 покрило суму збитків Позивача в розмірі 20\~530,07 коп. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Згідно з приписами статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином до ПрАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 21 січня 2019 року о 18:10 хв. у м. Києві по ВКД. На цій підставі позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи. Отже ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суд вважає обґрунтованими і доведеними. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн.

Outcome: approved