Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. про арешт коштів боржника від 30.07.2021 р. та 12.02.2022 р. скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунки на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. знаходиться виконавче провадження № 66323763 від 30.07.2021 року по виконанню виконавчого напису № 1655 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. від 10.11.2020 року про стягнення на користь «Мікрокредит» заборгованості у сумі 20\~236,70 грн.. 30.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. було винесено постанову про арешт коштів на всіх відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику, у результаті чого було арештовано наступні рахунки: - розрахунковий рахунок отримувача IBAN [NUMBER] , який відкрито в АТ «Райффайзен Банк», для зарахування пенсійних виплат; - розрахунковий рахунок отримувача IBAN [NUMBER] , який відкрито в АТ «Райффайзен Банк», для зарахування заробітної плати. Окрім того, на виконанні у вищевказаного приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 68621732 від 12.02.2022 року по виконанню виконавчого напису № 54395, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 24.05.2021 про стягнення на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованості у сумі 7\~518,04 грн.. 12.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. знову було винесено постану про арешт коштів на всіх відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику. Позивач вказує, що про заблокування банківських рахунків дізнався влітку 2021 року і з того часу не може отримувати належну пенсію, оскільки є інвалідом 3 групи. Окрім того вказане не дозволяє розпорядитися йому грошовими коштами, які були отриманні як заробітна плата. Позивач в судове засідання не з`явився, у резолютивній частині позовної заяви вказав, щоб справу розглядали без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (стаття 178 ч.8 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 10.11.2020 року на підставі документів наданих ТОВ «Мікрокредит», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено\~виконавчий напис,\~яким з позивача стягнуто 20 236,70 грн. боргу (а.с. 41). 30 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. відкрито виконавче провадження № 66323763 на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. (а.с. 38). 30 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 32). 05 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 30). 12 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. відкрито виконавче провадження № 68621732 на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с. 60). 12 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 51). На підставі вищевказаних постанов про арешт коштів боржника позивачу було накладено арешт на наступні рахунки: - розрахунковий рахунок отримувача IBAN [NUMBER] , який відкрито в АТ «Райффайзен Банк», для зарахування пенсійних виплат; - розрахунковий рахунок отримувача IBAN [NUMBER] , який відкрито в АТ «Райффайзен Банк», для зарахування заробітної плати. Згідно з вимогами ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника -за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20. Відповідно до довідки № 2988 від 11.03.2024 року виданою АТ «Райффайзен Банк» позивачу відкрито пенсійний картковий рахунок фізичної особи № [NUMBER] ( [NUMBER] ) (а.с. 17). На підставі вищевикладених положень Закону України «Про виконавче провадження» банк повинен був визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, був зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання. У свою чергу матеріали справи не місять підтвердження того, що АТ «Райффайзен Банк» виконало положення закону. Більш того матеріалами справи встановлено, що на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С від 30 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66323763 та від 12 лютого 2022 року у виконавчому провадженні № 68621732 було накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунках, призначених для отримання заробітної плати та пенсії. Конституційний Суд України у рішенні №25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані. Для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте, ч. 2 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» встановлено заборону для виконавця для накладення арешту, на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Окрім того, Законом України «Про виконавче провадження» визначено окремий порядок здійснення відрахувань з пенсійних виплат, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень. Відповідно до п.п.3,21 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, окрім іншого, наділений правом: - з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; - отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Отже, враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом України «При виконавче провадження», та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки має право та можливість пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку з метою уникнення позбавлення боржника права на соціальний захист та порушення тим самим принципу співмірності заходів примусового виконання рішень, передбаченого статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавця виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19. У свою чергу матеріали справи та копії матеріалів виконавчих проваджень № 66323763 та № 68621732 не містять інформації, що відповідач пересвідчився у відсутності спеціального режиму використання грошових коштів та перевірив відсутність заборон для накладення арешту. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. З наведених норм права вбачається, що право на отримання пенсії має пріоритет перед іншими зобов`язаннями боржника, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У даному випадку накладення арешту на пенсійні кошти в повному обсязі унеможливлюють позивачу реалізовувати право на отримання соціальних виплат. За таких умов, накладання арешту на грошові кошти позивача, відповідно до постанови приватного виконавця, унеможливлює отримання позивачем залишкових пенсійних коштів, після стягнення пенсії в порядку виконання виконавчого провадження, чим перешкоджають позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження майном. У статті 43 Конституції України наголошено на тому, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України), зокрема шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Арешт не може бути накладений на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. Втім, на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не поширюється. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21). Отже, звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад встановлені Законом розміри заборонено, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема й на підставі повідомлення боржника. Крім того, Верховний Суд неодноразово допускав можливість зняття арешту саме з рахунків боржника, зокрема у постановах від 22 серпня 2022 року у справі № 750/8498/21, від 07 вересня 2022 року у справі № 199/7977/16, від 22 серпня 2023 року у справі № 233/7685/19. Згідно з вимогами пункту 4 частини 1статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. У відповідності з вимогами частини 2статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що станом на момент розгляду даної справи існування обтяження у вигляді арешту на рахунки, на які позивач отримує пенсійні виплати та заробітну плату, створює перешкоди [PERSON] в реалізації права власності, а тому є усі підстави для задоволення позову частково та зняття арешту з рахунків, що не позбавляє приватного виконавця права при вчиненні виконавчих дій врахувати положення статті 48,59,70 Закону України "Про виконавче провадження". На підставі викладеного та

Outcome: partial