Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, який, уточнивши, мотивує тим, що 20.04.2023 сталася ДТП за участю належних йому та відповідачу транспортних засобів. На місці пригоди учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно з яким відповідач визнав свою вину. Після огляду автомобіля ПрАТ«СК «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 19\~458,47 грн. Однак фактично відновлювальний ремонт згідно рахунку фактури склав 58\~240 грн. Посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, зазначає про обов`язок відповідача виплатити різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням 38\~781,53 грн. , а також суму франшизи 2\~000 грн. Уточнивши вимоги, просить стягнути вказану суму. У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача заперечував проти позову, зазначивши, що обов`язок відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, виникає, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому відповідач є неналежним. Склавши повідомлення про ДТП (Європротокол) позивач погодився, що сума матеріального збитку не перевищує 50\~000 грн. Позивачем не надано доказів, що спричинена матеріальна шкода становить 58\~240 грн. та що позивачем була сплачена ця сума. Ухвалою суду від 23.01.2024 скасоване заочне рішення та призначено підготовче засідання у даній справі. Ухвалою від 22.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених підстав. Додатково пояснив, що позивачем оплачено вартість ремонту транспортного засобу. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував із зазначених підстав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.04.2023 сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортних засобів, якими керували позивач та відповідач. Сторонами на місці ДТП складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якій відповідач визнав себе винним (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно Полісу №209987585.Страхова сума на одного потерпілого становить 160\~000 грн., франшиза 2\~000 грн. (а.с. 65). 03.05.2023 було проведено огляд належного позивачу пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н.з [NUMBER] та складено акт огляду, в якому відображено перелік пошкоджень (а.с. 54) Відповідно до звіту №23908 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н.з [NUMBER] ринкова вартість транспортного засобу становить 60\~582,38 грн., вартість відновлювального ремонту 28\~864,06 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 23\~187,66 грн. (а.с. 47-64) Як вбачається зі страхового акта від 29.05.2023 вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 21\~458,47 грн., франшиза 2\~000 грн., сума розрахунку страхового відшкодування 19\~458,47 грн. (а.с. 46). Страхове відшкодування у розмірі 19\~458,47 грн. було виплачено позивачу страховою компанією (а.с. 6). Згідно з наданим позивачем рахунком фактурою від 31.05.2023 вартість матеріалів та ремонтних робіт транспортного засобу ВАЗ 2019, д.н.з [NUMBER] , власник [PERSON] , становить 58\~240 грн. без урахування ПДВ (а.с. 7). Позивач 02.06.2023 направив засобами поштового зв`язку на адресу відповідача вимогу про відшкодування шкоди в сумі 38\~781,53 грн. як різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (а.с. 8-9) Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті\~3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Частиною першою\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Як убачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Уніка» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 19\~458,47 грн. З\~полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну забезпеченим транспортним засобом, становить 160000 грн. Отже, покладення у спірних правовідносинах на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди, що не перевищує ліміту відповідальності страховика, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому вимога позивача про відшкодування з відповідачів заподіяних збитків у розмірі, що покриваються лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, не підлягає задоволенню. З відповідною вимогою він мав право звернутися до страховика відповідача\~, а страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілому розмір завданої шкоди. Крім того, суд зазначає, що наданий позивачем рахунок-фактура не є належним доказами, достатніми для спростування звіту про оцінку вартості збитків, оскільки рахунок не містить визначення та вирахування коефіцієнту фізичного зносу, втрати товарної вартості, а також не визначає матеріальний збиток. Відносно вимог про стягнення франшизи суд зазначає таке. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позивач, пред`явиши позовні вимоги до винуватця ДТП, вказує, що не отримував від відповідача грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 2000,00 грн. Доказів на спростування цього твердження відповідачем не надано. А відтак за вимогами закону із відповідача підлягає стягненню ця сума. На підставі ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із частковим (на 4,9%) задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 52,65 грн. пропорційно до задоволених вимог. \~

Outcome: partial