Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

30.01.2024 ТДВ «СГ «Оберіг» через систему «Електронний суд» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 83324,87 грн., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 61133,97 грн., пеня в розмірі 20934,81 грн., 3 % річних в розмірі 1256,09 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с.1-11).\~\~\~\~\~ Свої позовні вимоги обґрунтовують наступним. 22.08.2021 р. в м. Борисполі Київської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi» н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача, транспортного засобу «Hyundai» н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Honda» н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi» н.з. [NUMBER] , відповідача у справі, станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203759052. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 56002,83 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 26.12.2021 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 1500, 00 грн.) в сумі 49503,00 грн., які було виплачено на користь потерпілої особи в розмірі 49503,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.01.2022 р. Крім того зазначено, що станом на дату настання ДТП, транспортний засіб «Honda» н.з. [NUMBER] було забезпечено договором добровільного майнового страхування №06/6772193/1002/20 від 03.10.2020 р. у ПрАТ «СК «Провідна». У зв`язку із завданням пошкоджень транспортному засобу «Honda» н.з. [NUMBER] , його власнику ПрАТ «СК «Провідна» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13130,97 грн. В подальшому, ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до позивача в рамках суброгаційної вимоги задля компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в рамках добровільного майнового страхування. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Провідна» в розмірі 11630,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.01.2022. Враховуючи винність Відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до Відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 61133,97 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідача слід стягнути пеню в сумі 20934,81 грн. та 3% річних \~ \~ \~ \~ в сумі 1256,09 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2422,00грн.. Ухвалою судді від 13.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а. с.58). У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi» н.з. [NUMBER] , була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203759052, строк дії полісу з 00год.00хв.27.04.2021 по 26.04.2022 включно (а.с.13) . 22.08.2021 в м. Борисполі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Audi» н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобілів «Hyundai» н.з. [NUMBER] та «Honda» н.з. [NUMBER] , внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області (справа №359/8452/2021), якою [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.14-15). Вказаною постановою, зокрема встановлено, що [PERSON] , керувала автомобілем марки «Audi» н.з. [NUMBER] , не перевіривши пере виїздом технічний стан транспортного засобу, у зв`язку з чим не спрацювали гальма, внаслідок чого допустила зіткнення автомобілями «Renault» дн.з [NUMBER] та «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , які зупинилися попереду на червоний сигнал світлофора. В свою чергу автомобіль «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] під час неконтрольованого руху допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Honda» н.з. [NUMBER] (а.с.14-15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ремонтної калькуляції №32633 від 22.11.2021 (а.с.16-19) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] становить 56002,83 грн. 26.12.2021 власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.22-23,24). Згідно зі страховим актом №32633/1 від 27.01.2022 позивачем було визначено розмір страхового відшкодування 49503,00 грн. (а.с.25), які було перераховано власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] згідно із платіжним дорученням №11682 від 27 січня 2022 року (а.с.26). Крім того, 25.10.2021 до позивача звернувся представник ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгаціїв розмірі 13130,97 грн., зазначивши про те, що транспортний засіб «Honda» н.з. [NUMBER] застрахований в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6772193/1102/20 від 03.10.2020, відповідно до якого заявником було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13130,97 грн. потерпілому (а.с.27,28-29,32,32). Згідно зі страховим актом №32633р/1 від 24.01.2022 позивачем було визначено розмір страхового відшкодування 11630,97 грн. (а.с.33), які було перераховано ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» згідно із платіжним дорученням №11601 від 24 січня 2022 року (а.с.34). Підстав сумніватися у правильності визначного розміру страхового відшкодування у суд відсутні. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б доводили інший розмір заподіяних збитків (вартість відновлювального ремонту, належний розмір страхового відшкодування) відповідачем суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Статями 993, 1191\~ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до\~пп.\~«г» п.\~38.1.1\~ ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» \~страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов\~до страхувальника\~або водія\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, а також вимог чинного законодавства, позивач вправі вимагати в порядку регресу від відповідача, з вини якої сталося дорожньо-транспортна пригода та яка керувала технічно несправним транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування за загальну суму 61133,97 грн. (49503,00+ 11630,97), а тому позовні вимоги в цій частині слід визнати обґрунтованими та задовольнити. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних відповідно до наданих розрахунків (а.с.40,41), то в цій частині позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом із з цим проаналізувавши надані позивачем докази: копію вимоги про виплату грошових коштів, а саме виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11630,97 грн., датовану 28.01.2022 (а.с.37-38), та фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 25.04.2023 про направлення відповідачу рекомендованого листа (а.с.а.с.39), слід дійти висновку, що таких доказів є недостатньо, та що позивачем не доведено, що за змістом направленого відповідачу рекомендованого листа було заявлено вимогу про відшкодування сплачених позивачем коштів страхового відшкодування на загальну суму 61133, 97 грн., а також що такий лист відповідачем було отримано. Водночас, суд звертає увагу, що вищенаведені положення пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають право страховика подати регресний позов, а не безумовне право на відшкодування витрат. Отже, виключно з дати пред`явлення позову у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування витрат позивача по сплаті страхового відшкодування, тобто з 30.01.2024 у разі безспірності виплачених сум. Таким чином, підстави для стягнення 3% річних за вказаний позивачем період (з 01.05.2023 по 05.01.2024) відсутні. Щодо нарахованої позивачем пені, слід зазначити, що позивачем жодним чином не обґрунтовано відповідну позовну вимогу, зокрема підстави для нарахування пені та її розмір. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, в силу вимог п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Очевидно, що наведені положення Закону не поширюються на відповідача, яка не є страховиком та несе відповідальність за невиконання грошового зобов`язання виключно у порядку, визначеному ч.2 ст.625 ЦК України з урахуванням вищезазначених висновків суду щодо моменту виникнення обов`язку у відповідача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення виплаченого позивачем страхового відшкодування у заявленому розмірі 61133,97грн., а в задоволенні позову про стягнення пені та трьох процентів річних слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України \~судові витрати в сумі 2481 гривень, понесені позивачем (а.с.3), підлягають стягненню на його користь з відповідача, як сплачені за мінімальною обов`язковою ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір ставкою», та є фактично збитками позивача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн., суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Встановлено, що 04.01.2024 між ТДВ «СГ«Оберіг» та адвокатом Стецюра О.В. був укладений договір на надання професійної правничої допомоги №32633 ( а.с.42-45), відповідно до умов якого позивач доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо представника клієнта у Бориспільському міськрайонному суді про стягнення страхового відшкодування з [PERSON] , зокрема: ознайомлення та аналіз документів страхової справи; надання клієнту правничою допомоги, консультацій і роз`яснень; складання позовної заяви та оформлення необхідних документів, які обґрунтовують позовні вимоги; подання позовної заяви до суду. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 08 січня 2024 року (а.с. 46) та адвокатом Стецюрою О.В. надано, а позивачем прийнято наступні надані послуги: - ознайомлення та аналіз документів страхової справи (1,5 год.), вартість яких 2250 грн.; - аналіз судової практики яка склалася при розгляду аналогічних спорів (0,5 год.),вартість яких 750,00 грн.; - надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань (0,5 год.),вартість яких 750,00 грн.; - складання позовної заяви (2 год.), вартість яких 3000,00грн.; - підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи (0,5 год.), вартість яких 750 грн. За змістом складеного сторонами акту загальна сума винагороди 7500,00грн. підлягає оплаті адвокату не пізніше 10 днів з дня отримання клієнтом інформації щодо набрання законної сили судовим рішенням. Проте зазначений в акті перелік та вартість послуг слід визнати частково обґрунтованими на загальну суму 5250 грн., а саме щодо витрат на ознайомлення та аналіз документів страхової справи та складання позовної заяви у зазначеному в акті розмірі, що відповідає вищезазначеним критеріям реальності та розумності таких витрат. Позивачем не надано належних і достатніх доказів надання адвокатом консультацій клієнту та щодо їх необхідності, зважаючи на ту обставину, що позивач звернувся до адвоката з питання підготовки позову до суду у порядку, визначеному Законом, що безпосередньо регламентує його діяльність. Також суд вважає безпідставним залученням до переліку витрат такого виду послуги, як вивчення судової практики, скільки правові позиції, на які є посилання у позовній заяві, не є новими, датовані 2019-2021 роками. Крім того, на переконання суду, суть професійної правничої допомоги і полягає в тому, що адвокат надає послуги у сфері права, а тому постійна обізнаність зі змінами у законодавстві та правовими висновками Верховного Суду, є суттю такого виду діяльності. Щодо включення до переліку правових послуг таких, як підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим часникам справи, то такі види робіт очевидно не потребують професійних правових знань, а тому такий вид послуг не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. З урахуванням вищенаведених вимог ст.141 ЦПК України з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3851, 93 грн. Так, позов заявлено на суму 83324,87 грн., судом задоволено на 61133,97грн, тобто на 73,37% отже: 5250,00грн. х73,37%=3851,93 грн.. Та обставина, що на момент звернення до суду визначені Договором кошти на оплату правничої допомоги позивачем сплачені не були, не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Бєлоусов проти України», «Савін проти України»), належна адвокату відповідно до умов укладеного договору оплата його послуг, є «фактичними витратами» сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved