Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Старовойт Віталій Петрович звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, вказавши третьою особою Державну казначейську службу України, про відшкодування моральної та майнової шкоди, посилаючись на те, що 24.11.2020 року о 14.00 годині поліцейським управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції сержантом Старухіним Сергієм Володимировичем відносно позивача [PERSON] \~ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №143935, згідно якому [PERSON] керуючи транспортним засобом Wolkswaden LT96 державний номерний знак [NUMBER] при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного\~ бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Scania державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом Wielton державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги п.12.1 та13.1 правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження в матеріальними збитками. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2020 року провадження у справі №759/21674/20 про адміністративне правопорушення за складеним протоколом серії ДПР18 №143935 від 24.11.2020 року стосовно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 04.01.2021 року. У зв`язку з необхідністю надання правової допомоги для захисту від необґрунтованого звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, позивач був змушений звернутись до адвоката щодо захисту своїх порушених прав. 15.12.2020 року позивачем укладено договір про надання професійної правничої допомоги №56 з адвокатом Старовойтом Віталієм Петровичем, повноваження якого підтверджуються ордером серії АІ №1075212 від 17.12.2020 року. Додатком №2 до\~ договору про надання професійної правничої допомоги\~ сторони обумовили ставки, порядок та строки виплати гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокатом по захисту клієнта у Святошинському районному суді міста Києва у справі №759/21674/20. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 23.12.2020 року загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги склала 11900.00 гривень. На виконання умов договору позивач згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №94 від 23.12.2020 року сплатив суму 11900.00 гривень. Позивач переніс моральні страждання, які полягали у переживаннях щодо розголосу вказаного акту за місцем проживання та місцем роботи у зв`язку з\~ побоюванням громадського осуду, страх втрати робочого місця, позбавленням можливості користуватися спеціальним правом щодо керування транспортним засобом, необхідністю нести витрати на правничу допомогу, оскільки він був вимушений звертатися до адвоката та суду, щоб довести неправомірність дій працівників поліції і тим самим відстояти свою честь\~ та гідність. Згідно з наказом №7-К від 11.02.2020 року позивач прийнятий на роботу на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Віста» (код ЄДРПОУ; 13734034). Незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, наслідком якої могло бути позбавлення права позивача керування транспортним засобом, призвело б до втрати роботи, про що позивач був попереджений керівником підприємства. Внаслідок чого родина позивача, як єдиного годувальника, залишилась би без засобів до існування. Представник позивач [PERSON] адвокат Старовойт В.П. просить: - стягнути з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції шляхом списання\~ безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11900.00 гривень; - стягнути з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції шляхом списання\~ безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 000.00 гривень. Представник відповідача в строк та порядок подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що твердження позивача є безпідставними. Ухвалою суду від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Рішенням суду від 01.11.2022 року, залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2023 року, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2023 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 01.11.2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15.06.2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 21.12.2023 року дана справа надійшла до Макарівського районного суду Київської області з Верховного суду та розподілена судді Косенко А.В., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 13.03.2024 року, яке було відкладено на 04.04.2024 року. Ухвалою суду від 04.04.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 28.05.2024 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, викладене підтвердили та просив його задовольнити. Інші сторони, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, процесуальних заяв не подали. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали, судом встановлено наступне. Відповідно до наказу ТОВ «Віста» від 11 лютого 2020 року № 7-К [PERSON] прийнято на роботу в ТОВ «Віста» на посаду водія автотранспортних засобів з 12 лютого 2020 року з випробувальним терміном 3 місяці. 24.11.2020 року відносно [PERSON] \~ [INFO] , працівником патрульної поліції сержантом [PERSON] складено\~ протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №143935, в якому зазначено, що 24.11.2020 року\~ о 13.20 годині в місті Києві, вулиця С.Сосніних, 7, водій [PERSON] керував\~ Wolkswaden LT96 державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного\~ бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Scania державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом Wielton державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги п.12.1 та13.1 правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження в матеріальними збитками (а.с.18). Зазначений протокол разом з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення передано на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва (справа № 759/21674/20). У зв`язку з необхідністю надання правової допомоги для захисту інтересів [PERSON] під час розгляду в Святошинському районному суді міста Києва справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за\~статтею 124 КУпАП, [PERSON] звернувся за правовою допомогою до адвоката. 15.12.2020 року між адвокатом Старовойт Віталієм Петровичем та [PERSON] укладено договір №56 про надання професійної правничої допомоги (а.с.30). Згідно ставкам, порядку та строків виплати гонорару за надання професійної правничої допомоги від 15.12.2020 року, узгодженим між адвокатом Старовойт В.П. та [PERSON] сторони узгодили види правничої допомоги, яка може\~ надаватися адвокатом, ставки гонорару за одну годину наданих адвокатом послуг та фіксований розмір ставок за послуги з представництва інтересів клієнта у судовому засіданні (за одне засідання без урахування витраченого часу) по здійсненню захисту клієнта у Святошинському районному суді м.Києва (справа №769/21674/20) у таких розмірах: -первинна правова консультація клієнта: вивчення та аналіз наданих документів, роз`яснення можливих шляхів захисту порушених прав, оцінка судової перспективи справи, складання та підписання договору про надання правничої допомоги, оформлення ордеру 1400 гривен; -правовий аналіз процесуальних документів та долучених доказів, направлених іншими учасниками справи 2800 гривень; -підготовка та направленні претензії/вимоги 2100 гривень; -підготовка апеляційної, касаційної скарги/відзиву на апеляційну, касаційну скаргу 2800 гривень -підготовка додаткових пояснень, заяв, клопотань та заперечень з процесуальних питань 1400 гривень; -сканування та підготовка копій документів для подачу до суду відповідно до кількості сторін у справі 700 гривень; -участь у судовому засіданні суду першої інстанції 2880 гривень; -участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 5600 гривень; -участь у судовому засіданні суду касаційно інстанції 8400 гривень; -добові витрати на відрядження по Київській області (за одну добу грн) 1000 гривень; -добові витрати на відрядження по Україні (за одну добу грн) 2000 гривень; (а.с.31). Відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №94 від 23.12.2020 року від [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №56від 15.12.2020 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 23.12.2020 року, адвокатом Старовойт Віталієм Петровичем прийнято 11900.00 гривень, (а.с.34). У грудні 2020 року представник [PERSON] - адвокат Старовойт В. П. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням про закриття адміністративного провадження відносно [PERSON] , за\~статтею 124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПП18 № 143935 від 24 листопада 2020 року. Згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2020 року провадження у справі №759/21674/20 про адміністративне правопорушення за складеним протоколом серії ДПР18 №143935 від 24.11.2020 року стосовно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 04.01.2021 року (а.с.15-17). Суд\~ дослідивши матеріали справи дійшов до такого висновку. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження\~№ 61-19000сво18) викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої\~статті 1176 ЦК України\~та\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями\~173,\~185 КУпАП, є помилковими. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 686/16847/17 (провадження № 61-11590св18), від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17 (провадження № 61-10582св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17 (провадження № 61-39927св18), від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21), від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21), від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21 (провадження № 61-5136св22), від 14 грудня 2022 року у справі № 201/7848/21 (провадження № 61-5118св22), та інших. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року у справі № 759/21674/20 провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене\~статтею 124 КУпАП, стосовно [PERSON] закрито на підставі пункту першого\~статті 247 КУпАП\~у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, з вказаного вбачається, що у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З огляду на вище викладене, позовні вимоги про стягнути з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції шляхом списання\~ безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11900.00 гривень підлягаю задоволенню. Згідно вимог ст.23 ЦК України, якою передбачено, що\~ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~\~\~\~\~ Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~ під моральною\~ шкодою\~ слід\~ розуміти\~ втрати\~ немайнового характеру\~ внаслідок\~ моральних\~ чи фізичних страждань,\~ або інших\~ негативних\~ явищ,\~\~ заподіяних\~\~ фізичній\~\~ чи\~\~ юридичній\~\~ особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~ Відповідно до\~ чинного\~ законодавства\~ моральна\~ шкода\~\~ може\~ полягати, зокрема:\~ у\~ приниженні\~ честі,\~ гідності,\~ престижу або ділової репутації,\~ моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,\~\~\~ у\~\~ порушенні\~\~ права\~\~ власності\~\~ (в\~\~ тому\~\~ числі інтелектуальної),\~ прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у\~ зв`язку\~ з\~ незаконним\~ перебуванням\~ під слідством і судом,\~ у порушенні\~ нормальних\~\~ життєвих\~\~ зв`язків\~\~ через\~\~ неможливість продовження\~ активного\~ громадського життя,\~ порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За приписами ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Юридичною підставою позадоговорної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що Розмір\~ відшкодування\~ моральної\~ (немайнової)\~ шкоди\~ суд визначає\~ залежно\~ від\~ характеру\~ та\~ обсягу страждань (фізичних,\~ душевних,\~ психічних\~ тощо),\~ яких\~\~ зазнав\~\~ позивач,\~\~ характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.\~ Зокрема,\~ враховуються стан\~ здоров`я потерпілого,\~ тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Антипенко проти Російської Федерації», постанова у справі від 14 лютого 2008 року «Пшеничний проти Російської Федерації». Суд вважає, що діями відповідача позивачу однозначно завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, протиправною поведінкою щодо неї, позбавлення можливості позивача повноцінно вести усталений її спосіб життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно актуальної позиції Верховного Суду, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Разом з тим, заявлений цивільним позивачем розмір відшкодування моральної шкоди жодним чином не обґрунтований. Враховуючи викладене, визначаючи розмір відшкодування, суд вважає за можливе задовольнити позов частково у розмірі 20 000 грн., що буде відповідати принципами розумності, справедливості, співмірності і буде достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Вимогами ст.263 ЦПК України регламентовано, що судове рішення повинного гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно вимог ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із статями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінюючи надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial