Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування Шепетівської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 11.04.2017 в справі №688/43717, розірвано шлюб з відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем. Їх вихованням займається позивач та її новий чоловік [PERSON] . Будучи багатодітною матір`ю, вона разом із своїм новим чоловіком утримують дітей матеріально та належним чином піклуються про їх стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не бере жодної участі в житті дітей, у їх вихованні, не цікавиться їхнім життям та інтересами, не вітає дітей зі святами та днями народження, став для них чужою людиною. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, його поведінка не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі та вихованню, за нього це робить інший чоловік. За весь період перебування дітей у шкільному навчальному закладі - Плесенській гімназії, відповідач жодного разу не відвідував дітей і не цікавився їх вихованням, їх успіхами, ніколи не спілкувався із викладачами, не відвідував батьківські збори та дитячі свята, які проходили в шкільному закладі, зовсім не проявляє інтересу до дітей та їх внутрішнього світу. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що змусило її звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів. Станом на 24.01.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 278 316,40 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради за №03-28/1013 від 19.03.2024 даний орган вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи зазначене, наявний факт того, що батько дітей тривалий час не займається вихованням дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 07.05.2024. Ухвалою суду від 07.05.2024 підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду на 29.05.2024. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2017. Відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її повному утриманні. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11.01.2024, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] (зараз [PERSON] ) стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29.11.2016 до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак відповідач рішення суду не виконує, аліменти на дітей не сплачує, внаслідок чого станом на 24.01.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 278 316,40 грн. Відповідач не забезпечує належний догляд дітей, не утримує їх, проживає окремо, створив нову сім`ю, тривалий час не цікавиться їх життям, здоров`ям, благополуччям, фізичним, моральним розвитком дітей, байдужий до дітей. Всі обов`язки по догляду дітей, їх харчуванню, відвідуванню навчальних закладів, санітарно-гігієнічного обслуговування тощо позивач виконувала самостійно. Висновком органу опіки та піклування піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 19.03.2024 орган опіки вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження; копією рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2017; копією виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2017; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 24.01.2024, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 19.03.2024; довідкою про склад сім`ї від 07.02.2024; довідкою Плесенської гімназії від 07.02.2024, довідкою сімейного лікаря «КНП НП Шепетівський центр ПМСД Шепетівської міської ради» від 29.05.2024, копією свідоцтва про шлюб та іншими матеріалами справи. 4. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї. У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з дітьми, не цікавиться їх потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з ними. Відповідач протягом «розумного часу» без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. На засідання органу опіки та піклування та в судове засідання відповідач не з`явився, що додатково свідчить про відсутність у нього намірів налагодити зв`язок з дітьми та байдуже ставлення до долі дітей. Свої батьківські обов`язки, без поважних причин, відповідач повністю поклав на позивача, яка одноособово, тривалий час опікується дітьми: дбає про їх розвиток, здоров`я, навчання та благополуччя в цілому. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дітей, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дітей. Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дітей», а також те, що відповідач не підтримує стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавиться їх життям, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки він злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Матеріали справи не містять доказів того, що йому перешкоджали у спілкуванні з дітьми. На переконання суду, позбавлення батьківських прав призведе до безумовного покращення життя неповнолітніх дітей.

Outcome: approved