Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

09 квітня 2024 року представник [PERSON] [PERSON] через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] строком один місяць. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позов мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , якою за життя було складений заповіт відповідно до якого все своє майно в рівних частинах вона заповіла позивачу та відповідачу [PERSON] . Зазначає, що маючи намір оформити спадщину, 18 березня 2024 року позивач з заявою звернулася до державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т. М. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Вказує, що в передбачений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки 23 березня 2022 року її сина [PERSON] було мобілізовано в Збройні Сили України. Зважаючи на те, що він брав участь в бойових діях щодо оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації психологічний стан [PERSON] був незадовільним через переживання та тривогу за єдиного сина. А тому, позивач тривалий час не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини. На підставі наведеного, просить суд визначити додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] . 10 травня 2024 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що згідно довідки син позивача - [PERSON] проходив службу в Збройних Силах України з 23 березня 2022 року по 07 квітня 2022 року, а з вересня 2022 року він був звільнений зі служби, оскільки на його утриманні троє дітей. Таким чином з вересня 2022 року до дня звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини пройшло більше 18 місяців. Будь-яких доказів щодо незадовільного психологічного стану позивача в позовній заяві не зазначено. Зазначає, що на день відкриття спадщини після смерті матері позивач була повнолітньою, дієздатною і не мала жодних об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали їй в установлений строк подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Вказує, що він спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Перебудував літню кухню, провів систему водопостачання та водовідведення, облаштував огорожу, замінив покриття даху та інше. Позивачу про вказані роботи було відомо, проте спадковим майном вона не цікавилась. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що унеможливили її звернення до нотаріуса у визначений законом строк для прийняття спадщини після смерті матері. З урахуванням викладеного просив в задоволенні позову відмовити. Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Пояснила, що на день смерті разом з спадкодавцем не проживала. Вказала, що знала про наявність заповіту матері та про те, що інший спадкоємець (відповідач [PERSON] ) займається оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] . Зазначила, що [INFO] її два сина відразу пішли до ТЦК з метою оборони країни і в подальшому один приєднався до ТРО, а інший з 23 березня 2022 року брав участь в бойових діях щодо оборони України. Пояснила, що у неї четверо дітей, а зазначення в позовній заяві про те, що [PERSON] її єдиний син, то якась помилка. Ствердила, що у вересні 2022 року син [PERSON] був звільнений з військової служби. Наголосила, що саме через важкий моральний стан, переживання, тривожність, юридичну необізнаність не звернулась вчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Повідомила, що інших об`єктивних та істотних причин не було і це її вина. Просила позов задовольнити повністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому та просив задовольнити. Пояснив, що позивач саме через перебування на військовій службі її сина, вкрай незадовільний психологічний стан та переживання, юридичну необізнаність не змогла вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що повідомляв позивачку про необхідність в шестимісячний термін з дня смерті матері оформити документи на спадкове майно. Вказав, що у відповідь сестра (позивач) повідомила йому, що їй нічого не потрібно і вона не має можливості займатись оформленням спадщини, а якщо йому потрібно, то він нехай і робить документи. Наголосив, що обставини наведені в позовній заяві не є істотними, поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали зверненню до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Зазначив, що в зв`язку з війною в Україні він також мав нестійкий моральний стан та переживання як за себе так і за свого сина. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 22 травня 2024 року о 14 год 30 хв. Витребувано у Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію спадкової справи № 163/2022 заведену після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 22 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті 12 червня 2024 року о 10 год 00 хв. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 січня 2022 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 374293880, сформованого 15 квітня 2024 року спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0062 га, кадастровий номер 0724510100:03:010:0409, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0036 га, кадастровий номер 0724510100:03:010:0410, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0546 га, кадастровий номер 0724510100:03:010:0411, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] та будинок загальною площею 75,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14 лютого 2017 року [PERSON] на випадок смерті був складений заповіт згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те на що вона за законом матиме право і буде належати їй на момент смерті в рівних частинах заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області, в.о. державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Волчук Т. М., зареєстрований в реєстрі за № 41. Спадкодавець [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом були зареєстровані син [PERSON] та невістка [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою 18 березня 2022 року відділом «Центр надання адміністративних послуг» Луцького району Волинської області. Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] , як матері та дочки підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00044020280, № 00044025066, № 00044026356, № 00044018372, сформованими 13 березня 2024 року. З копії матеріалів спадкової справи № 163/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , початої 27 червня 2022 року встановлено, що 27 червня 2022 року [PERSON] звернувся в Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69307906, виданої 27 червня 2022 року встановлено, що 11 липня 2008 року приватним нотаріусом Павлюк Р. П. був посвідчений заповіт від імені [PERSON] та скасований за її заявою від 15 січня 2016 року; 24 травня 2011 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області був посвідчений заповіт від імені [PERSON] та 14 лютого 2017 року Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області був посвідчений заповіт від імені [PERSON] . Листом від 26 лютого 2024 року Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області позивача [PERSON] ,. як спадкоємця за заповітом, повідомлено про відкриття спадкової справи № 163/2022 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Роз`яснено, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину згідно з ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України та має право звернутися до суду з заявою для продовження строку для прийняття спадщини. Запропоновано [PERSON] для з`ясування волі та подальших дій щодо оформлення спадщини в місячний термін особисто звернутись до нотаріальної контори. 11 березня 2024 року [PERSON] подано Рожищенській державній нотаріальній конторі Волинської області заяву в якій остання просить не вчиняти будь-яких нотаріальних дій щодо оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] у зв`язку з її зверненням до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2024 року № 170/02-31 державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Демчук Т. М. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 14 лютого 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 41 у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Рожище Волинської області, батьком зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [PERSON] в період з 23 березня 2022 року по 07 квітня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Пісківка Київської області, що підтверджується довідкою виданою командиром військової частини «номер» [PERSON] від 07 травня 2023 року. Зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюються нормами права, що містяться в книзі 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначені правила не залежать від того, чи здійснюється спадкування за заповітом або за законом. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна після смерті матері [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні як на причину пропуску строку позивач посилалася на свій важкий моральний стан пов`язаний з перебуванням сина в ЗСУ та його участю в бойових діях і необізнаність з вимогами законодавства щодо необхідності подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня смерті матері. Поруч з цим зазначила, що всі інші обставини є незначними (дрібними). Однак, як вбачається з довідки, виданої командиром військової частини «номер» Шкорубсь від 07 травня 2023 року [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Пісківка Київської області в період з 23 березня 2022 року по 07 квітня 2022 року. Також судом встановлено і не заперечується позивачем, що син позивача - [PERSON] був звільнений зі служби у вересні 2022 року. За обставин розглядуваної справи позивач була обізнана про наявність заповіту матері [PERSON] складеного на її ім`я. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через формальні (дрібні) обставини то, на переконання суду, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не доведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання як у межах передбаченого законом шестимісячного строку заяви про прийняття спадщини так і до моменту звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Покликання позивача на важкий моральний стан протягом шестимісячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та після вересня 2022 року до 11 березня 2024 року (моменту звернення з заявою до нотаріуса) і про необізнаність позивача з вимогами законодавства, щодо порядку прийняття спадщини не може вважатися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будь-яких інших обставин, що зумовили труднощі подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини та до дня звернення з такою заявою позивачем не наведено. За встановлених судом обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскльки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн необхідно покласти на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed