Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" (надалі ТОВ "ФК"Фінтраст Україна") Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25 серпня 2021 року між ТОВ ''Авентус Україна'' та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, було укладено електронний договір № 4673920 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ''Авентус Україна'' затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту складає 20 000 гривень, строк кредиту 30 днів, який може бути продовжено, дата повернення кредиту 24.09.2021. Щодо укладення електронного договору зазначає, що відповідач зайшов на веб-сайт ТОВ ''Авентус-Україна'', де він мав змогу ознайомитися з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою ч. 2 ст. 12 ЗУ ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'', ліцензією, фінансовим звітом, тощо. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в інформаційно-телемунікаційній системі ТОВ ''Авентус-Україна'', після чого останній для безпосереднього оформлення кредиту в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитуваня, ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладення. Після позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу ТОВ ''Авентус-Україна'' зробив йому пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладення. Після чого з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором '[NUMBER]'', після чого [PERSON] отримав кредит у сумі 20 000 гривень на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ ''ФК''Контрактовий дім''. Процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача та нового строку, якщо відбулася автопролонгація. 24.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку кредитного договору у зв`язку з чим на підставі п. 4.3 кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. 28.09.2021 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 200 гривень, однак надалі оплати за кредитним договором не здійснював та не виконав свої боргові зобов`язання перед кредитором. 25 травня 2022 року між ТОВ ''Авентус Україна'', як клієнтом та ТОВ ''ФК''Фінтраст Україна'', як фактором було укладено договір факторингу № 25-05/2022, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ ''Авентус Україна'' повідомило [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена та складає 65 400 гривень, з яких : 20 000 гривень тіло кредиту та 45 400 гривень нараховані проценти. Отже, до ТОВ ''ФК''Фінтраст Україна'' відповідно до укладеного договору факторингу №25-05/2022 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у вищевказаному розмірі. Крім того, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивач уклав договір факторингу та є новим кредитором за вищевказаним кредитним договором, просять стягнути на їх користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 65 400 гривень, інфляційні витрати за 2022 рік- червень 2023 року в сумі 20 339 гривень 40 копійок та три проценти річних з 24.12.2021 по 25.08.2023 в сумі 3 273 гривні 58 копійок. Крім того, просять стягнути з відповідача на їх користь сплачений ними при подачі зави до суду судовий збір в сумі 2 147 гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу - 10 000 гривень. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. 09 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вони не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані належними та допустимими доказами, докази надані позивачем до позовної заяви містять неактуальну та недостовірну інформацію, крім того, надані докази не доводять та не обгрунтовують правомірність вимог позивача. Зазначає, що він не укладав та не підписував жодного письмового договору з ТОВ "Авентус Україна". Звертає увагу на те, що відповідно до змісту позовної заяви, позивач вказує, що кредитний договір укладався шляхом ідентифікації позичальника за номером мобільного телефону, проте, вказаний позивачем номер телефону не належить відповідачу, доказів належності вказаного номеру [PERSON] позивач не надав. Твердження позивача про те, що відповідач здійснив підпис договору кредиту шляхом використання цифрового підпису не є обґрунтованим, оскільки, процедура на яку посилається позивач та зазначена ним в позовній заяві та спосіб підписання кредитного договору не відповідає Закону України ''Про електронні довірчі послуги'' щодо способу використання електронного цифрового підпису. Також, вказує, що позивач стверджує, що договір з [PERSON] укладався в електронній формі, проте, договір відступлення права вимоги ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' з ТОВ ''ФК''ФІНТРАСТ УКРАЇНА'' уже укладено в простій письмовій формі, що не відповідає вимогам закону. Звертає увагу на те, що як вбачається із доданих позивачем документів договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також додаток № 1 до цього договору були завірені ним електронним підписом в один і той же час з точністю до секунди, а саме: 25.08.2021 17:58:03, що суперечить здоровому глузду. Розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить будь-яких даних які б могли свідчити про наявність боргу у [PERSON] , містить лише загальні суми та суперечить положенням ст.21 Закону України ''Про споживче кредитування'', оскільки, відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону: ''У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за цим не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Крім зазначеного, відповідно до ч. 3 вказаної статті закону: ''Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.'' Проте, як вбачається із позовної заяви, позивач явно в порушення закону вийшов за межі граничних сум визначених законом. Позивачем не надано доказів дійсного перерахування на користь відповідача грошових коштів. Крім того, зазначив, що документи надані позивачем надані в копіях, які не завірені належним чином. Враховуючи викладене вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат, зазначає, що відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи витрати у загальній сумі 3500 гривень, які просить стягнути з позивача. 12 жовтня 2023 року через електронний суд надійшла відповідь на відзив в якій з доводами відповідача позивач не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Щодо укладення кредитного договору та погодження його умов, кредитний договір укладений між ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Позиція суддів Верховного Суду з цього питання одностайна. У справі №561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: ''Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України ''Про електронну комерцію''. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі''. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. За ст. 12 ЗУ ''Про електронну комерцію'', якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України '' Про електронний цифровий підпис'' за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазвичай електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Так, на підтвердження укладання Договору № 4673920 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'', позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора '[NUMBER]'', який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України ''Про електронну комерцію'', що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.І ст.З ЗУ "Про електронну комерцію"). Відповідно до п.90 ч.1 ст.1 ЗУ "Про платіжні послуги" унікальний ідентифікатор - комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку. ''Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі ''логін-пароль'', або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет- магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами''. А тому, підписання відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову, та відповідними квитанціями. Представником позивача було зроблено відповідний адвокатський запит до банку-емітенту платіжної картки про належність картки відповідачу та отримання ним кредитних коштів . Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного СУДУ У справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р.: ''Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу''. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору, адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Наведені правові позиції Верховного Суду ґрунтуються на презумпції свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Варто зазначити, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб\-сайт ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому- надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'', ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 25.08.2021 року між ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір №4673920 про надання споживчого кредиту не виникає. Щодо розрахунків та перерахування коштів, наголошує, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору, (п. 1.4. Кредитного договору).

Outcome: partial