Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

У квітні 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] (далі за текстом позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» (далі за текстом відповідач), про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач у період з 27.05.2019 працювала на різних посадах у ТОВ «Технополіс -1 » та 31.08.2023 року була звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач у позові зазначила, що при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок. 25.01.2024 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ яким з відповідача стягнуто на її користь нараховану заробітну плату у сумі 34\~480,47 грн. за результатами виконавчого провадження вказана сума була повністю сплачена. Оскільки відповідач при звільненні своєчасно не здійснив розрахунок з позивачем посилаючись на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.09.2023 по 01.03.2024 року у сумі 101\~088,27 грн, виходячи з розрахунку з 783,63 грн. (середньоденна заробіток при середній заробітній платі 17 240 грн.) помножити на кількість 129 робочих днів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Вирішено провести перше судове засідання у цій справі 02.05.2024 року. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала у ТОВ «Технополіс 1» з 27.05.2019 року по 31.08.2023 року, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] 31.08.2023 [PERSON] звільнено з посади касира торгівельного залу філії 2 департаменту з роздрібної торгівл ТОВ «Технополіс 1», за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом від 30.08.2023 № Т01/30/08/030. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що після звільнення не отримала остаточного розрахунок із заробітної плати за серпень, липень 2023 року та була змушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Як вбачається з матеріалів справи 25 січня 2024 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ яким стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.07.2023 року по 31.08.2023 року у розмірі 34\~480,47 грн. Таким чином, під час розгляду справи встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, та не спростовано відповідачем, що заробітна плата [PERSON] у день звільнення не була виплачена. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Верховний Суд в постанові від 12 червня 2019 року у справі №569/79/18 (провадження №61-44467св18) зазначив, що «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності». Під час розгляду справи встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 12.03.2024, у зв`язку з чим виходячи з позовних вимог та встановлених обставин підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2023 по 01.03.2024. Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд виходить з того, що позивач була звільнена 31.08.2023 року, отже виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події слід вираховувати за червень, липень 2023 року. Згідно довідки ТОВ «Технополіс- 1» від 31.10.2023 року з урахуванням утримань заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складала 34\~480,47 грн., а тому середньоденна заробітна плата позивача становить 783,63 коп. (10\~288,64 + 24\~194,83)/44 дні. \~ \~ \~ \~Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. \~ \~ \~ \~Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2023 по 01.03.2024. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 101 088 грн. 27 коп. (783 грн. 63 коп. х 129 днів (вересень 2023 року\~- 21 день, жовтень 2023 року\~- 22 дні, листопад 2023 року\~- 22 дня, грудень 2023 року -\~21 день, січень 2024 року -\~22 дня, лютий 2024 року -\~21 день). Частинами 1, 2, 3 та 4\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідач відзив на позовну заяву не подав, наданий позивачем розрахунок не спростував. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що позивачу у день звільнення не було виплачено належні їй виплати, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved