Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в натурі із спільного домоволодіння. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є співвласником 5/12 часток житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування частки в праві власності на житловий будинок від 25.08.2022 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 308162562 від 25.08.2022 року. Відповідно довідки КП «ЧООБТІ» № 25417 від 08.09.2021 р. інші 7/12 частин вказаного домоволодіння належать: 1/12 частина - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою черкаською державною нотаріальною конторою 19.05.1982 р оку за № 1-1526; 1/2 частина - [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вініченко Ж.В. 14.08.1998 року за № 4787. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Стаття 361 ЦК України регламентує, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 20-22 від 14.10.2022 року, слідує, що можливо виділити в натурі 5/12 часток співвласника [PERSON] з спільного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як об`єкта права власності відповідно до вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва. Варіант виділення в натурі 5/12 часток співвласника [PERSON] з спільного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як об`єкта права власності відповідно до вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва розроблений з дослідницькій частині до другого питання, а графічне зображення даного варіанту наведено у додатку № 1, 1а до висновку. Варіант виділення в натурі 5/12 часток співвласника [PERSON] : житловий будинок літ. «А-І»: приміщення 2-4, кухня площею 6,4 кв. м; приміщення 2-5, кімната площею 15,5 кв. м; приміщення 3- 21, кімната площею 8,6 кв. м; прибудова літ. «а1»; погріб літера «Д»; Літня кухня, літера Е, частина прибудови, літера а (приміщення 2-3, 3-1 площею 16, 3 кв.м); Огорожа № 1,4, 13, хвіртка № 9, вимощення - 11, ганок. Відступ від частки 5/12 складає 268 591,00 грн. менше. Для забезпечення ізольованого користування часткою в житловому будинку, яка з виділяється співвласнику необхідно виконати наступніпереобладнання: улаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-3 і 3-1; улаштувати вхідний дверний проріз в приміщення 3-31; улаштувати перегородку між приміщення 3-21 і 3-31; реконструкція системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності (згідно проекту). На підставі викладеного та в зв`язку з тим, що існує технічна можливість, просить суд здійснити виділення в натурі 5/12 частин позивача із спільного домоволодіння у відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи № 20-22 від 14.10.2022 року На підставі наведеного просить суд здійснити виділення в натурі 5/12 частин [PERSON] із спільного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи № 20-22 від 14.10.2022 р., припинивши разом з тим право спільної часткової власності [PERSON] , наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А-І»: приміщення 2-4 - кухня площею 6,4 кв.м; приміщення 2-5 - кімната площею 15,5 кв.м., приміщення 3-21 кімната, площею 8,6 кв.м.; прибудова літ «а1», погріб літ. «Д»; літня кухня літ. Е, частина прибудови, літ а (приміщення 2-3,3-1 площею, 16,3 кв.м.); огорожа №1,4,13, хвіртка №9, вимощення-11, ганок. Стягнути із співвласників [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за відступ від частки 5/12 в сумі 268591 грн., в бік зменшення в розмірі пропорційно частки в домоволодінні кожного, що становить : [PERSON] - 230220,86 грн; [PERSON] 38370,14 грн. Стягнути із співвласників [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] вартість судової експертизи в сумі 10000 грн., в розмірі пропорційної частки в домоволодінні кожного, що становить: [PERSON] 8571,43 грн., [PERSON] -1428,57 грн. Судові витрати відшкодувати за рахунок відповідачів в тому числі судовий збір та вартість адвокатських послуг, орієнтовний розмір яких становить 8000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.01.2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі. 03.02.2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. 08.02.2023 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакової Г.В. постановлено провести процедуру врегулювання спору за участю судді у цивільній справі № 711/6165/22 протягом тридцяти днів з дня постановлення цієї ухвали. Врегулювання спору провести шляхом проведення закритих та спільних нарад. Запропоновано сторонам підготувати для закритих та спільних нарад пропозиції щодо шляхів мирного врегулювання спору. Визначено для обох сторін дату першої спільної наради\~08 лютого 2023 року о 15 годині 40 хвилин. Визначено для сторони позивача дату першої закритої наради\~15 лютого 2023 року о 10 годині 00 хвилин. Визначено для сторони відповідачів дату першої закритої наради\~15 лютого 2023 року о 14 годині 00 хвилин. Визначено для обох сторін дату наступної спільної наради\~21 лютого 2023 року о 11 годині 00 хвилин. Визначено для сторони позивача дату наступної закритої наради\~23 лютого 2023 року о 14 годині 00 хвилин. Визначено для сторони відповідачів дату наступної закритої наради\~23 лютого 2023 року о 14 годині 30 хвилин. Визначено для сторін дату наступної спільної наради\~06 березня 2023 року о 11 годині 00 хвилин. Провадження у справі № 711/6165/22 за позовом\~\~ [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в натурі із спільного домоволодіння зупинено до припинення врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2023 року припинено процедуру врегулювання спору за участі судді, а провадження у справі поновлено. Ухвалою судді Придніпровського районного суду від 13.03.2023 року справа прийнята в провадження судді Казидуб О.Г. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.04.2023 року відведено суддю [PERSON] від розгляду справи. 14.04.2023 року справа прийнята в провадження судді Демчика Р.В. 19.06.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Руднічук Д.В. на позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2023 року клопотання відповідача [PERSON] про залучення Служби у справах дітей Черкаської міської ради, Головного управління Державного земельного кадастру в Черкаській області, Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Черкаської міської ради, [PERSON] , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у справі за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в натурі із спільного домоволодіння залишено без задоволення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, клопотання відповідача [PERSON] від 22.05.2023 року залишено без задоволення на підставі ч.1 ст. 84 ЦПК України. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, клопотання відповідача [PERSON] від 22.05.2023 року залишено без задоволення на підставі ч.1 ст. 84 ЦПК України. 19.06.2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. 30.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 року закрите підготовче провадження у справі,справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, та зазначила що в прохальній частині позовної заяви допущена описка: замість приміщення 2-4, кімната площею 6,4 кв.м., зазначено приміщення 2-4, кухня площею 6,4 кв.м. А тому зазначила що слід вважати вірно - приміщення 2-4, кімната площею 6,4 кв.м. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 25.08.2022 року між [PERSON] як «Дарувальником» та [PERSON] , [PERSON] , як «Законними представниками», які діють від імені та в інтересах малолітньої [PERSON] , 20.12.2008 року, згідно Рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 30.09.2021 року за № 657, надалі іменована як « [PERSON] », укладений договір дарування частки в праві власності на житловий будинок. Пунктами 1.1.,1.2.,1.3 договору передбачено, що [PERSON] дарує, а [PERSON] приймає у дар 5/12 (п`ять дванадцятих) часток в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований житловий будинок позначений літерою - А-І; загальна площа якого становить -126,7 кв. м., житлова площа - 73,1 кв. м.; прибудова а; прибудова - а1; прибудова - а3; літня кухня - В; вбиральня - Г; гараж - 3; літня кухня Е; баня - К; погріб - Б; погріб -Д; огорожа - № 1; ворота з хвірткою\~№ 2; огорожа - № 3; огорожа - № 4; огорожа - № 5; хвіртка - № 8; хвіртка - № 9; огорожа -Ла 10; ворота № 11; огорожа -№ 12; огорожа - № 13; яма зливна - № 14; вимощення -1; вимощення - П. Вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0493 га, кадастровий номер 7110136400:03:010:0108, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.08.2022 року НВ-9901761422022, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: Землі житлової та громадської забудови, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані. На момент дарування, земельна ділянка не перебуває у власності [PERSON] . Законні представники зобов`язуються протягом 30 днів з дня державної реєстрації на предмет договору звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений вищевказаний будинок що належить йому на праві власності. Пунктом 1.4. передбачено, що [PERSON] свідчить, що внаслідок відчуження частки житлового будинку не буде порушено прав і законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, недієздатних, обмежено дієздатних осіб, яких [PERSON] зобов`язана утримувати за законом або договором. Згідно з довідкою, виданою Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 11644-01-10 від 12.08.2022 року користувачем вказаної частки житлового будинку є малолітній [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради від 30.09.2021 року № 657 про дозвіл батьку [PERSON] та матері [PERSON] на прийняття в дар від імені малолітньої [PERSON] вищевказаної частки житлового будинку, зберігається в справах приватного нотаріуса. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.08.2022 року, за [PERSON] зареєстроване право власності на 5/12 часток на житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки КП «ЧООБТІ» від 08.09.2021 року, яка видана [PERSON] , станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у КП «ЧООБТІ» за [PERSON] - 5/12 часток, [PERSON] - 1/12 частка, [PERSON] - 1/2 частка. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). Згідно з частина першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи. Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63). Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду. В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24). Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46). Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20-22 від 14.10.2022 року, який складений судовим експертом Печиборщ В.З. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20-22 від 14.10.2022 року виділити в натурі 5/12 часток співвласника [PERSON] з спільного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] як окремого об`єкта права власності відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва можливо. В дослідницькій частині до другого питання експертом розроблений варіант виділу 5/12 частки співвласника [PERSON] з спільного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як окремого об`єкта права власності відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Графічне зображення даного варіанту наведено у додатку № 1, 1а до висновку. Оцінюючи вказаний доказ на предмет належності допустимості та достовірності, суд звертає увагу на наступне. Частинами 1-3\~статті 102\~ЦПК України\~передбачено,\~що висновок\~експерта -\~це докладний\~опис проведених\~експертом досліджень,\~зроблені у\~результаті них\~висновки та\~обґрунтовані відповіді\~на питання,\~поставлені експертові,\~складений у\~порядку,\~визначеному законодавством. Предметом\~висновку експерта\~може бути\~дослідження обставин,\~які входять\~до предмета\~доказування та\~встановлення яких\~потребує наявних\~у експерта\~спеціальних знань.\~Предметом висновку\~експерта не\~можуть бути\~питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.ч.1,5 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Так, з вступної частини висновку вбачається, що 04.10.2022 року до експерта [PERSON] від адвокат Джирми А.В., яка діє в інтересах [PERSON] надійшла заява з проханням провести будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизи. Судовий експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 385 та 385 КК України ознайомлений. Огляд об`єкта експертизи проведено експертом 07.10.2022 року в присутності [PERSON] представника власника. Ринкова вартість будинку садибного типу з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] визначена за порівняльним підходом, станом на час проведення експертизи складає 1\~891\~300 грн. (а.27 висновку). При розроблені варіантів виділення 5/12 частки в натурі експерт враховує фактичне користування даним будинковолодінням. Ринкова вартість частки 5/12 будинковолодіння [ADDRESS] складає 1891300 х 5/12= 788042 грн. Ринкова вартість 1м2 житлового будинку складає 8525,09. Відступ від частки 5/12 складає 268591 грн. менше. Для забезпечення ізольованого користування часткою в житловому будинку, які виділяються кожному співвласнику необхідно виконати слідуючі переобладнання: улаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-3 і 3-1; улаштувати вхідний дверний проріз в приміщенні 3-31; улаштувати перегородку між приміщеннями 3-21і 3-31; реконструкція системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності (а.32-33 висновку). Разом з тим, в матеріалах цивільної справи (а.42) мається висновок суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта нерухомості, складений 19.10.2022 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , згідно з яким загальна ринкова вартітсь 5/12 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд становить 292560 грн. Вказана сума зазначена як ціна позову. Отже, як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20-22 від 14.10.2022 року ринкова вартість частки 5/12 будинковолодіння [ADDRESS] складає 788042 грн., а згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта нерухомості загальна ринкова вартітсь 5/12 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд становить 292560 грн. Ці протиріччя представником позивача не усунуті. Суд звертає увагу на те, що інтереси позивача у судовому засіданні представляла адвокат Джирма А.В., яка є професійним адвокатом. Представник позивач не скористалася своїм правом заявити клопотання про призначення у справі судової будівель-технічної експертизи. Також, суд звертає увагу на те, що експертом наданий лише один варіант виділу частки, який розроблений по фактичному користуванню даним будинковолодінням. При цьому, для забезпечення ізольованого користування часткою в житловому будинку, які виділяються кожному співвласнику необхідно виконати слідуючі переобладнання: улаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-3 і 3-1; улаштувати вхідний дверний проріз в приміщенні 3-31; улаштувати перегородку між приміщеннями 3-21і 3-31; реконструкція системи опалення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності (а.32-33 висновку). Статтею 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. За змістом наведеної правової норми, якщо роботи з переобладнання та перепланування передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, то необхідно отримати відповідні документи на їх виконання до початку таких робіт. Згідно з абзацом четвертим пункту 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (далі - Правила № 572), власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 ЖК Української РСР. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі Правила № 76), визначено, що реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Пунктом 1.4 Правил № 76 передбачено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція), визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Згідно з пунктами 1.2, 2.1 - 2.4 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. При поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 653/2820/15. Крім того, згідно з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 630/986/14, провадження № 61-18435св18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 336/2699/16, провадження № 61-32895св18, від 27 січня 2021 року у справі № 361/2430/18, провадження № 61-12338св20, від 24 листопада 2021 року у справі № 243/5056/20, провадження № 61-14037св21, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 697/1782/15, провадження № 61-18711св18, поділ нерухомого майна в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, зокрема шляхом проведення робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, можливий лише за наявності документів, що дають право на їх виконання. Разом з тим у висновку експерта не зазначено хто саме із сторін повинен проводити реконструкцію та переобладнання у спірному будинку. Також суд враховує висновок ВС викладений в постанові від 20.12.2023 року у справі № № 172/313/21,згідно з яким: «у пунктах 65-68 постанови Великої палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) зазначено, що «висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду отже, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що висновок експертів від 09 лютого 2022 року № 473-22 не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до вимог статті 106 ЦПК України в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду». У висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20-22 від 14.10.2022 року не зазначено, що він підготовлений для подання до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20-22 від 14.10.2022 року є неналежним доказом у справі. Крім того, суд звертає увагу на те, що за умовами п. 1.4. договору дарування частки в праві власності на житловий будинок від 25.08.2022 року, користувачем вказаної частки житлового будинку є малолітній [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Будь яких доказів, які б підтверджували те, що виділ частки позивача не буде порушувати права малолітніх осіб стороною позивача до суду не надано, як не надано й доказів того, що законні представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] протягом 30 днів з дня державної реєстрації на предмет договору звернулися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений вищевказаний будинок що належить йому на праві власності, як то передбачено п. 1.3 договору. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Також, під час розгляду справі [PERSON] надіслала до суду заяву про зловживання відповідачем [PERSON] процесуальними правами. Суд не вбачає підстав для застосування до відповідача [PERSON] засобів процесуального впливу, оскільки не встановлено дій, які б свідчили про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного, ст. 358,364,367 ЦК України,

Outcome: dismissed