Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів, втрати взаєморозуміння. Спільне господарство подружжям не ведеться, сімейні відносини припинені. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Донька хворіє на цукровий діабет, у зв`язку з чим потребує придбання ліків, постійного огляду лікарів, має інвалідність. Вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде визначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку. Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача разом з позовною заявою надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 22.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис - 249, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони протягом тривалого часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 3 ст. 184 цього ж Кодексу передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення однієї чверті заробітку. Що стосується додаткових витрат на дитину у зв`язку із лікуванням, то позивач має право на стягнення 50% таких витрат. Стягнення аліментів у певному розмірі не позбавляє позивача права на стягнення таких додаткових витрат. Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial