Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про зменшення суми заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.07.2013 сторони уклали договір про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви разом з Правилами надання банківських послуг та Тарифами, за якими позивач отримав кредит у розмірі 4390,00 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісій та штрафів. До 07.04.2014 позивач зазначає, що виконував свої зобов`язання за договором та вносив чергові платежі. Після останнього платежі, за його підрахунками, залишилося сплатити 230,00 грн. Потім з незалежних від позивача обставин він не мав змоги вносити платежі за кредит у зв`язку з початком військового конфлікту. На той період [PERSON] проживав в м. Донецьк та до 27.12.2016 перебував на окупованій території, жодне відділення банку не функціонувало. З 24.05.2018 по день подачі заяви позивач проходить військову службу та бере участь у проведенні антитерористичної операції на Сході України. Тому позивач просить, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зменшити заборгованість за кредитним договором від 25.07.2013 укладеним між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» до суми тіла кредиту - 4390,00 грн, а також, повернути позивачу надмірно сплачені кошти за кредитним договором від 25.07.2013 , які АТ КБ «Приватбанк» неправомірно стягував з його картки призначеної для заробітної плати для погашення простроченої заборгованості в сумі 26067,22 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2020 вищевказану справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Писанця В.А. від 11.12.2020 справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. У зв`язку зі смертю судді Писанця В.А., здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи. Ухвалою судді від 10.02.2022 справу прийнято до провадження судді Новака Р.В. в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 25.05.2023 закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засіданні сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без його участі на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: паспорту [NUMBER] виданого 17.04.2003; довідки про РНОКПП від 21.04.2003; посвідчення учасника АТО; довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.12.2016; витягу з наказу командира [NUMBER] окремої механізованої бригади оперативного командування « [INFO] » від 24.05.2018 № 72-РС; довідки про участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення № 1273; військового квитка серії [NUMBER] ; виписки по картці/рахунку [NUMBER] за період 30.04.2018 по 27.12.2018; виписки по картці/рахунку [NUMBER] за період 30.04.2018 по 27.12.2018; примірнику позовної заяви з додатками для відповідача. Клопотань про витребування договору про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви від 25.07.2013, розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.07.2013 від позивача до суду не надходило. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про зменшення суми заборгованості по кредиту не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed