Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Булат Ю.В., 04.04.2024 звернувся в суд з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] (далі ФОП [PERSON] ), в якому просить визнати припиненими з 27.03.2024 між ним та відповідачкою трудові відносини, у зв`язку з його звільненням із займаної посади менеджера за власним бажанням на підставі\~ч.1 ст.38 КЗпП України. В обґрунтування позову покликається на те, що з 29.07.2021 перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] 13.03.2024 він звернувся до відповідачки із заявою про звільнення, яку скерував рекомендованим листом з описом про вкладення на адресу останньої. Проте, відповідачка таку заяву проігнорувала, не повідомила його про звільнення та відповідного наказу не надала. З огляду на те, що питання припинення трудових відносин не вирішено, чим порушено його трудові права, вважає, що такі підлягають захисту в судовому порядку. При цьому, оскільки заява про звільнення за власним бажанням залишилась без належного реагування, сторони не домовились про день звільнення працівника, тому при визначені дати звільнення слід виходити з норм ч.1 ст.38 КЗпП України, тобто за два тижні від подання відповідної заяви, а саме з 27.03.2024. Ухвалою від 08.04.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала з підстав, що у такому викладені, не заперечила проти заочного розгляду справи, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та не подала відзиву на\~позовну заяву у строк, зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 08.04.2024, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачкою ФОП [PERSON] , зокрема, з 29.07.2021 відповідно до наказу №95 від 28.07.2021 прийнятий на посаду менеджера, що, серед іншого, підтверджується довідками форми ОК-5, форми ОК-7 Пенсійного фонду України від 29.03.2024. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець з 27.03.2019, її діяльність зареєстрована з 07.04.2022 з видом економічної діяльності КВЕД 86.21 загальна медична практика та 86.22 спеціалізована медична практика (основний). Як встановлено з індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) від 29.03.2024, ФОП [PERSON] здійснювалося нарахування заробітної плати позивачу [PERSON] з липня 2021 року до листопада 2021 року. 13.03.2024 позивач [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] із заявою про звільнення з посади менеджера за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, яку скерував на адресу відповідачки, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується даними опису вкладення у цінний лист, накладної №4302103109982 від 13.03.2024 та квитанції АТ «Укрпошта» від 13.03.2024. Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно з ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб підприємців є відкритою. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем скеровано заяву про звільнення за власним бажанням 13.03.2024 за офіційно оприлюдненою адресою відповідачки, проте така заява залишилась без належного реагування. У постанові Верховного суду від 21.12.2020 у справі №359/6858/19 проаналізовано питання щодо можливості звільнення працівника, який подав заяву про звільнення за власним бажанням, у день подачі заяви про звільнення, у випадку, коли відсутні причини, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи. Так, суд вказав, що сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подання заяви про звільнення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не був звільнений із займаної посади у визначеному законом порядку після подання ним заяви про звільнення, а тому відповідачкою порушено норми законодавства про працю щодо реалізації волевиявлення працівника на звільнення. Враховуючи наведене, слід визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ФОП [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 27.03.2024, тобто через два тижні від моменту подання відповідної заяви. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved