Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивачка 30.01.2017 звернулась до суду із позовом до Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області та [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянко. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказаною ділянкою позивачка володіє на підставі державного акту серії АЖ №987700 від 16.07.2009 р. Проте, починаючи з 2012 р., суміжний землекористувач [PERSON] почав вчиняти дії, які перешкоджають вільному користуванню позивачкою належною їй земельною ділянкою, шляхом встановлення огорожі не на межі земельної ділянки. Фактично відповідач привласнив частину заїзду до подвір`я позивачки, площею 0,0149 га, чим значно зменшив ширину цього заїзду. До початку незаконних дій відповідача, ширина цього проїзду біля входу на подвір`я складала 3,84 м, на початку проїзду -3,50 м. На разі, ширина проїзду складає 2,87 м, при передбачених ДБН щонайменше 3,5 м. З метою досудового врегулювання спору позивачка неодноразово зверталась до органів державної влади, а також до Підпечерівської сільської ради, однак такі звернення не дали жодних позитивних результатів. Згідно ухвали від 08 квітня 2021 року первісного відповідача у справі яким є Підпечерівська сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області замінено належним відповідачем, яким є Івано-Франківська міська рада. Згідно ухвали від 21 вересня 2021 року до справи залучено правонаступника померлого відповідача [PERSON] , якою є [PERSON] . Представник Івано-Франківської міської ради 19.05.2021 подала відзив на позов та вказала, що не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а відтак, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази затвердження технічної документації органом місцевого самоврядування у встановленому порядку та що земельна ділянка була передана у власність відповідачу [PERSON] .. Позивачем не надано доказів, які б стосувались видачі Державного акту на підставі спірного рішення Підпечерівської сільської ради. Щодо вимоги щодо проведення проїзду, що веде до земельної ділянки позивачки у відповідності до державних будівельних норм, то Івано-Франківська міська рада не наділена такими повноваженнями. Справа перебувала в провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з 30.01.2017 до 13.06.2022. Справу прийнято до провадження суддею Івано-Франківського міського суду Бабій О.М. 16.06.2022. Підготовче провадження у справі закрито 05.07.2022. 19.09.2023, вже після закриття підготовчого провадження, позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначила, що конкретизує позовну вимогу та просить додатково зобов`язати [PERSON] демонтувати незаконно збудовану нову огорожу шляхом заливання фундаменту по довжині 25 м., шириною близько 30 см., та яка звужує під`їзну дорогу до 2 м. 8 см. ЦПК України не передбачає подання заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Судом не прийнято таку заяву позивачки, оскільки вона подана з порушенням строків, вже після закриття підготовчого провадження, та продовжив розгляд справи відповідно до вимог викладених у позовній заяві. З 10.10.2023 по 18.03.2024 провадження у справі було зупинено у зв`язку з проведенням експертизи у справі. 25.04.2024 позивачка відмовилась від подальшого проведення експертизи та судом продовжено розгляд справи зі стадії на якій він був зупинений. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали з мотивів наведених у ньому. Представник відповідача Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засідання позов не визнав, оскільки позов є необґрунтованим. Свідок [PERSON] , яка є знайомою позивачки та знала [PERSON] , повідомила, що приїжджала до [PERSON] та бачила, що в 2012 році дорогу до будинку [PERSON] звузили. Спочатку стояв дерев`яний паркан, потім сітка металева. Паркан змістили порівняно з дерев`яним, десь на метр. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що в 2005 році вона почала проживати з [PERSON] по сусідству. По сусідству з [PERSON] був дерев`яний паркан, але сусід з часом його розібрав і почав заливати новий. Візуально заїзд до будинку [PERSON] зменшився десь на метр. Для транспорту вантажного тепер заїзду немає, але легковий автомобіль може проїхати. До того як розібрали дерев`яний паркан, то був широкий заїзд приблизно 4 метри. Свідок [PERSON] , яка перебуває з позивачкою в дружніх відносинах, в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що коли вона була в Підпечарах у позивачки, то бачила, що був заїзд до будинку позивачки. Одного разу свідок приїхала і побачила, що залитий фундамент, що зробив сусід [PERSON] . Вздовж заїзду видно два паркани, які йшли паралельно один до одного. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0659 га, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується копією Державного акта про право на земельну ділянку від 16 липня 2009 року. (т. 1 а.с. 8) Відповідно до топографічної зйомки земельної ділянки від 11.01.2008 заїзд до земельної ділянки [PERSON] за адресою [ADDRESS] здійснюється дорогою, шириною 3,84 м біля подвір`я позивачки та 3,5 м з протилежного боку. (т.1, а.с. 10). [PERSON] згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником земельної ділянки кадастровий номер 2625884301:04:003:0200 площею 0.0949 за адресою: [ADDRESS] , державну реєстрацію земельної ділянки здійснив відділ Держземагенства у Тисменицькому районі. Право власності зареєстровано 26.05.2014 на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.2014 (т. 2 а.с.198). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На час смерті [PERSON] з ним були зареєстровані та проживали, в тому числі його дружина [PERSON] , на чию користь відмовився від спадщини [PERSON] , що підтверджується копією заяви та довідки (т. 1 а.с.186, 189). Ухвалою суду від 21.09.2021 до участі в справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] його дружину [PERSON] (т. 1 а.с.243). На виконання ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2017 року Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №1019/17/22 від 31.05.2018. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлені питання: 1. Яка фактична площа земельної ділянки [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] , Земельної ділянки [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] та чи відповідає ця площа правовстановлюючим документам, а саме: державним актам, рішенням Підпечерської сільської ради, будівельному паспорту, іншим документам? 2. Чи є зведена [PERSON] огорожа на межі проїзду до земельної ділянки [PERSON] першою, чи раніше існувала інша огорожа? У випадку наявності кількох огорож, яка площа земельної ділянки [PERSON] по кожній з огорож. 3. Яка ширина проїзду до земельної ділянки [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] згідно з генеральним планом с. Підпечери, згідно правовстановлюючою документацією [PERSON] , яка фактична ширина цього проїзду з урахуванням зведеної [PERSON] огорожі? 4. Чи відповідає ширина проїзду до земельної ділянки [PERSON] державним будівельним нормам, вимогам санітарно-гігієнічних, пожежних, інших стандартів та правил? У випадку невідповідності ширини проїзду державним стандартам, нормам, правилам, які є способи проведення приведення проїзду у відповідності вимогам цим правил? 5. Визначити і відобразити на плані чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, кордонів, позначених в правовстановлюючих документах, та у випадку розбіжностей визначити площу невідповідностей? Як вбачається із висновку експерта, ним в натурі (на місцевості) проведено зйомку на місцевості досліджуваних земельних ділянок за кадастровими номерами та частини під`їзної дороги до домоволодіння [ADDRESS] . На додатках № 1та 2 зображено конфігурацію, площу та лінійні проміри поворотних точок меж земельних ділянок [PERSON] та Короля ПД відповідно (т. 1 а.с.77-78). Станом на день дослідження площа земельної ділянки [PERSON] становила - 0,0677 га, площа земельної ділянки [PERSON] - 0,0939 га. На підставі рішення виконкому Підпечерівської сільської ради народних депутатів № 21 від 19 березня 1981 року гр. [PERSON] відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку та господарських будівель (т. 1 а.с.9). В матеріалах справи наявний генплан забудови земельної ділянки. На генплані відображено прив`язку житлового будинку та господарських будівель з промірами до меж земельної ділянки. Але, на генплані не вказано площі земельної ділянки та не вказано всіх лінійних промірів земельної ділянки. В матеріалах справи (т. 1 а.с.7) вказано, що на підставі рішення Підпечерівської сільської ради від 24.05.2005 року [PERSON] безоплатно у власність передано земельну ділянку площею 0,23 га., в тому числі 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення ОСГ біля будинку по [ADDRESS] . Підпечерівською сільською радою від 16.10.2009 р. надано дозвіл [PERSON] на складання технічної документації землеустрою по виготовленню документів та встановлення меж, необхідних для уточнення площ з метою передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] та земельних ділянок загальною площею 0,56 га для ведення ОСГ згідно по господарської книги: Діл. № 1 в урочищі «Зарудка», площею 0,08 га; Діл. № 2 в урочищі «Зарудка», площею 0,16 га; Діл. № 3 в урочищі «Зарудка», площею 0,02 га; Діл. № 4 в урочищі «Світолоза», площею 0,30 га. Технічну документацію із землеустрою та виготовлення документів по встановленню меж, необхідних для уточнення площ та передачі у власність земельних ділянок подати на затвердження сесії сільської ради. (т.1 а.с. 11). Відповідно до акту від 01 березня 2012 року складеного у складі голови земельно-узгоджувальної комісії сільської ради [PERSON] , депутата виборчого округу №2 Веляника Романа Дмитровича, спеціаліста-землевпорядника Підпечерської сільської ради Павлишина Степана Михайловича та в присутності сільського голови [PERSON] про проведення обстеження земельної ділянки громадянина [PERSON] площею0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] рекомендує: даний акт земельно-узгоджувальної комісії винести на розгляд сільської ради і надати дозвіл на складання технічної документації [PERSON] на земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . (т.1 а.с. 12) Рішенням Підпечерівської сільської ради від 14.11.2013\~ надано дозвіл [PERSON] на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0949 га по [ADDRESS] . (т.1 а.с.14) Згідно довідки-характеристика земельної ділянки, виданої [PERSON] , останній, на території Підпечерівської сільської ради користується земельною ділянкою площею 0,0949 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , згідно рішення ІХ серії 3 скликання від 23.11.1999. (т.1 а.с.15) Станом на 1999 рік діяло Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів, затверджене наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 26 серпня 1997 N?85. Основним фактором, що визначає усі параметри земельно-кадастрових зйомок, є вимоги до точності та детальності відображення кадастрових об`єктів. вимоги, у свою чергу, визначаються цільовим призначенням, якістю земель і максимальними можливостями відображення в плані облікової одиниці площі. Такими обліковими одиницями повинні бути: ? у містах республіканського і обласного підпорядкування - 1 кв.м (0,0001 га); ? для ділянок садово-городніх товариств - 2,5 кв.м (0,00025 га); ?у містах районного підпорядкування і селищах - 15 кв.м (0,0015 га); ?у селах - 100 кв.м (0,010 га). Отже, як зазначає експерт у частині висновку Дослідження, площа земельної ділянки, яка перебувала в користуванні [PERSON] станом на 1999 рік ні в якому випадку не могла бути записаною в земельно-шнуровій книзі до четвертого знаку, тобто з точністю до 1кв.м. Як видно із плану забудови земельної ділянки житловий будинок та господарські будівлі збудовані не у відповідності до генплану забудови, виданого у 1981 році. Ділянку (т. 1 а.с.72). Відповідно до висновку експерта по першому питанню, площа ділянки [PERSON] становить - 0,0677 га, фактична площа земельної ділянки [PERSON] 0,0939 га. Конфігурація та площа земельної ділянки [PERSON] державному акту на право власності на земельну ділянку не відповідає. Щодо вимоги позивачки про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі, яка звужує проїзд до земельної ділянки, то така вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В матеріалах справи наявні фотографії зведення огорожі [PERSON] зі сторони його земельної ділянки в сторону проїзду до земельної ділянки [PERSON] . На фотографіях наявні дві огорожі, одна з яких явно зводиться в сторону проїзної дороги. Як вбачається із того ж висновку експерта, станом на день дослідження та обмірів земельних ділянок і проїзду зі сторони земельної ділянки [PERSON] до проїзду наявна одна огорожа. Оскільки, координати поворотних точок меж земельної ділянки Короля ПД. не відповідають координатам точок, визначених експертом, то висновок зроблений на підставі візуальних обстежень та по фотографіях, наявних в матеріалах справи є припущенням і не свідчить про встановлення дійсного факту про зведення [PERSON] огорожі в сторону проїзду. Судячи по Додатку № 4 до висновку із невідповідності меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючим документам, земельна ділянка [PERSON] відносно земельної ділянки [PERSON] , більш розвернута та зміщена в сторону проїзної частини. Не відповідає конфігурація земельної ділянки з південної сторони (сторони проїзду) відповідно до плану забудови земельної ділянки [PERSON] , де згідно генплану забудови лінія розмежування проходить не по прямій лінії, а фактично в натурі (на місцевості) дана лінія розмежування проходить по прямій лінії, що може свідчити фактом зміщення огорожі [PERSON] в сторону проїзду. Встановити точність зміщення огорожі [PERSON] в сторону проїзду можливо після дослідження на відповідність забудови земельної ділянки, яка розміщена за проїзною частиною з північної сторони від земельної ділянки [PERSON] , адже ширина проїзду вказана на генплані і становить - 4.0 м, однак дана земельна ділянка не є предметом дослідження, і станом на день дослідження вказати точність зміщення огорожі [PERSON] в сторону проїзду не вбачається за можливе (т. 1 а.с.72 зв.). Отже, по другому питанню, експертом надано висновок про те ,що станом на день дослідження земельних ділянок та проїзду зі сторони земельної ділянки [PERSON] наявна одна огорожа, висновок зроблений на підставі візуальних обстежень та по фотографіях, наявних в матеріалах справи є припущенням і не свідчить про встановлення дійсного факту про зведення [PERSON] огорожі в сторону проїзду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Отже, позивачкою не надано суду достовірних доказів того, що огорожа встановлена [PERSON] в сторону проїзду. Щодо вимоги позивачки про визнання недійсним державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться на [ADDRESS] у частині 0,0149 га., то така вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селиш, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок із комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельної ділянки передбачено ст. 118 ЗК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідно органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У результаті прийнятого рішення, громадяни отримують рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність. Рішенням Підпечерівської сільської ради від 14.11.2013 [PERSON] було надано дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присади ділянка) площею 0,0949 га по [ADDRESS] . Також у даному рішенні зазначено, що технічну документацію із землеустрою подати на затвердження сесії сільської ради. Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що така технічна документація була затверджена органом місцевого самоврядування у встановленому порядку та, що земельна ділянка була передана у власність відповідачу. На думку позивача, на підставі рішення Підпечерівської сільської ради від 14.11.2013 року, [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Хоча, на підтвердження своїх слів позивачка не надала такого державного акту, який би містив інформацію щодо земельної ділянки, площі такої земельної ділянки, кому видано Державний акт та на підставі чого його видали. На момент прийняття рішення, 14.11.2013, державні акти на право власності на землю не видавались, а відтак вимога позивача про визнання недійсним Державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] у частині 0,0149 га є необґрунтованою. Що стосується вимоги позивачки про зобов`язання Підпечерівську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області привести проїзд, що веде до земельної ділянки, що знаходиться на [ADDRESS] у відповідність державним будівельним нормам, то така вимога є необґрунтованою виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виключні повноваження міської ради передбачені статтею 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Виходячи з норм вказаної статті, міська рада не наділена повноваженнями приведення проїзду (заїзду) до земельної ділянки у відповідність державним будівельним нормам. Відтак дана вимога не може бути звернута до Івано-Франківської міської ради. Самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Що стосується вимоги позивачки про зобов`язання відповідачку [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , привести проїзд, що веде до земельної ділянки, що знаходиться на [ADDRESS] у відповідність державним будівельним нормам та встановити проїзд шириною не менше 3.5 метри, то така вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до схеми заїзду до земельної ділянки [PERSON] за адресою [ADDRESS] вбачається, що ширина заїзду зі сторони вул. Франка становить 2,85 м, а з протилежної сторони здійснюється дорогою, шириною 3,84 м біля подвір`я позивачки та 3,5 м, посередині 2,8 м, а з протилежного боку 3,84 м. (т.1, а.с. 16-17) На Додатку № 3 до висновку експерта(т. 1 а.с. 79) відображено конфігурацію та лінійні проміри ширини проїзної дороги (проїзду) до домоволодіння [ADDRESS] . У найвужчому місці ширина проїзду становить 2,67 м., що не відповідає державним будівельним нормам і стандартам. Із південної сторони земельної ділянки ширину проїзду не нанесено. Однак, виходячи із видачі генплану забудови земельної ділянки [PERSON] станом на 1981 р. відповідно до п.9.55* СНиП II-60-75** ширина проїзду повинна становити 3,5 м. Таким чином, експерт встановив, що ширина із південної сторони земельної ділянки [PERSON] забудови (1981 р.) становить - не менше 3,5 м. Статтею 38 Земельного кодексу України визначено, що до земель житлової за громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. В порядку ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. В порядку п. «а» ч. 1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням, з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно п. 3.25* п. 3.8 Державних будівельних норм ДБН 360-92**, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Згідно п. 1 Додатку 3.1 Державних будівельних норм ДБН 360-92**, протипожежна відстань між житловими будинками не може бути менше 6 метрів. Згідно п. 2 Додатку 3.1 Державних будівельних норм ДБН 360-92** при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових будинків. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м. Таким чином, навіть при найменшому розмірі земельної ділянки житлової забудови, у такої повинен бути під`їзд шириною у 3,5 метри, відстань від огорожі до житлового будинку повинна становити не менше 1 метра, а відстань до сусіднього житлового будинку - не менше 6 метрів. Окрім установлених меж, присвоєного кадастрового номера та наявності правового статусу, земельна ділянка повинна бути забезпечена доступом до вулиці, проїзду, іншого під`їзного шляху. Відсутність під`їзду до земельної ділянки є допустимим лише в тому разі, якщо власником такої земельної ділянки і суміжної земельної ділянки, яка забезпечена доступом до під`їзду, є одна і та ж особа. Ширину вулиць і доріг слід визначати з урахуванням їх категорій та залежно від розрахункової інтенсивності руху транспорту і пішоходів. Оскільки населений пункт с. Підпечери відноситься до сільських поселень, слід взяти вимоги до проектування доріг для сільських поселень.. Визначення термінів «дорога та «проїзд» наведено у Словнику української мови (http://sum.in.ua/), згідно якого: - дорога - смуга землі, по якій їздять і ходять, місце для проходу, проїзду (том 2, стор 378); - проїзд - місце, яким проїжджають куди-небудь (том 8, стор. 190). Таким чином, навіть при найменшому розмірі земельної ділянки житлової забудови, у такої повинен бути під`їзд шириною у 3,5 метри, відстань від огорожі до житлового будинку повинна становити не менше 1 метра. На Додатку № 3 відображено конфігурацію та лінійні проміри ширини проїзної дороги (проїзду) до домоволодіння [ADDRESS] . (т. 1 а.с.75, 79) Отже, ширина проїзду до домоволодіння не відповідає таблиці 4 СНиП ІІ-К.3-62, п. 9.55* СНиП ІІ-60-75**, таблиці 9 СНиП 2.07.01-89, таблиці 6.5 ДБН Б.2.4-1-94 та п.3.22 ДБН 360-92**. Як зазначив експерт у висновку, способом приведення проїзду у відповідність вимогам державних будівельних стандартів, норм і правил є демонтування огорожі зі змішенням до відповідної ширини проїзду 3,5м. Фактичні межі досліджуваних земельних ділянок, кордонів, позначених в правовстановлюючих документах не відповідають. На Додатку N?4 на плані земельних ділянок відображено межі ділянок згідно правовстановлюючих документів та фактичні межі в натурі (на місцевості). Площа невідповідності правовстановлюючим документам [PERSON] становить - 133 кв.м., площа невідповідності [PERSON] становить - 322 кв.м. (т. 1 а.с.80). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставами для захисту права власності або права користування нерухомим майном у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо нерухомого майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Також у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, Верховний Суд України вказав, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково в частині вимог до відповідачки [PERSON] то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі наведеного, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 39, 38, 90, 116, 118 Земельного кодексу України, ст. ст. 319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved