Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за кожним з них права власності на 7/16 земельної ділянки з кадастровими номерами 4820684900:02:000:0159 та 4820684900:02:000:0195 розміром 4,07 га, яка розташована на території Баштанської міської ради (колишньої Плющівської сільської ради) Баштанського району Миколаївської області. На обґрунтування вимог позивачі в заяві зазначили, що [INFO] помер їх дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку з кадастровими номерами 4820684900:02:000:0159 та 4820684900:02:000:0195 розміром 4,07 га, яка розташована на території Баштанської міської ради (колишньої Плющівської сільської ради) Баштанського району Миколаївської області. Спадщину після [PERSON] прийняв його син (батько позивачів) [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину на 7/8 частин вказаної земельної ділянки, 1/8 частину земельної ділянки успадкувала дружина померлого [PERSON] . При цьому [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на відповідну частку земельної ділянки та [INFO] помер. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого, є позивачі. Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку успадкованої померлим [PERSON] після свого батька земельної ділянки через те, що він не зареєстрував своє право власності на землю. Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати за кожною з них право власності на 7/16 частин вказаної вище земельної ділянки. Від позивачів надійшли заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб (з врахуванням того, що відповідно до копії спадкової справи після померлого [PERSON] позивачі є єдиними спадкоємцями) і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; відомості про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію витягу про реєстрацію спадкової справи від 13.08.2012 року; копію витягу про реєстрацію спадкової справи від 13.08.2012 року; копію повідомлення Відділу №1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.06.2023 року №1323; копію свідоцтва про право на спадщину від 15.08.2012 року; копію свідоцтва про право на спадщину від 15.08.2012 року; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.06.2023 року; копію виписки з погосподарської книги від 09.09.2022 року; копію витягу з Державного земельного кадастру від 21.02.2023 року з додатками; копію витягу з Державного земельного кадастру від 21.02.2023 року з додатками; копію рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 18.10.2023 року; копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №023088; копію спадкової справи № 48/2010 після смерті [PERSON] ; копію спадкової справи №125/2022 після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які визнані відповідачем, і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дід позивачів [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку з кадастровими номерами 4820684900:02:000:0159 та 4820684900:02:000:0195 розміром 4,07 га, яка розташована на території Баштанської міської ради (колишньої Плющівської сільської ради) Баштанського району Миколаївської області. Спадщину після [PERSON] прийняв його син (батько позивачів) [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину на 7/8 частин вказаної земельної ділянки, 1/8 частину земельної ділянки успадкувала дружина померлого [PERSON] . При цьому [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на відповідну частку земельної ділянки та 16.03.2022 року помер. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого, є позивачі. Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку успадкованої померлим [PERSON] після свого батька земельної ділянки через те, що він не зареєстрував своє право власності на землю. Відповідно до статей 1261, 1268; 1270, 1278 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. При цьому відповідач визнав пред`явлений до нього позов про визнання за позивачками права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого, у зв`язку з визнанням відповідачем позову позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачам мають бути повернені з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved