Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена заява, у якій представник позивача - адвокат Лисенко С.М. просить суд здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи №367/4894/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 69 696,99 грн.. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 16.05.2024 та 31.05.2024 року адвокат Лисенко С.М. подавав до суду заяви, в яких просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги про відшкодування судових витрат підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином під підпис, про що свідчить відповідна розписка. Будь-яких заяв та клопотань до початку судового засідання суду не подала (т.2 а.с.134). 21.02.2023 року представником відповідача - адвокатом Півень К.В. було подано клопотання про неспівмірність витрат на правничу допомогу адвоката, мотивуючи дане клопотання відсутністю на момент звернення до суду розрахунку та доказів з чого саме складається сума правової допомоги в розмірі 100 000 гривень 00 копійок, та відсутністю підтверджень, що такі витрати позивачем понесені та такі грошові кошти сплачені останнім. Додав, що складність справи та витрачений представником позивача час не відповідають такій сумі витрат на правничу допомогу, оскільки дана категорія справ є розповсюдженою, не викликає складнощів у тривалому консультуванні, тривалій підготовці позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про стягнення понесених судових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Ірпінського міського суд Київської області від 16.05.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів було задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти, що є перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки та розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, в розмірі 23 412,80 доларів США (двадцять три тисячі чотириста дванадцять доларів США 80 центів США) та стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 8559 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 72 копійки. Питання про розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не вирішувалося, представником позивача адвокатом Лисенко С.М. до закінчення судових дебатів було зроблено відповідну заяву. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч.1 ст.1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц провадження №14-382цс19). Разом із тим, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п. 131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585 Як вбачається, стороною позивача не у повному обсязі виконані вимоги чинного законодавства та не надано докази на підтвердження доводів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу не підлягають стягненню на користь позивача. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатами Лисенко С.М. та [PERSON] на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1107698 від 21.04.2021 року та серії АІ №1301383 від 14.11.2022 року відповідно, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №138 від 14.04.2021 року. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правову допомогу адвокатом Лисенко С.М. надано детальний опис виконаних робіт та здійснених адвокатом витрат, відповідно до якого гонорар адвокатського за представництво та надання інших видів правничої допомоги в справі №367/4894/22 складає 55 500,00 грн., оплата поштових витрат в сумі 196,99 грн., оплата витрат на підготовку та надання висновку оціночно-будівельної експертизи в сумі 14 000,00 грн., а всього 69 196,99 грн.. На підтвердження вищевказаних понесених судових витрат представником позивача - адвокатом Лисенко С.М. надано рахунок-фактуру №237 від 14.05.2024 року про оплату за правничу допомогу згідно рахунку №237 від 14.05.2024 за складання процесуальних та інших документів правового характеру, представництво та надання іншої правової допомоги в справі №367/4894/22 на загальну суму 55 500,00 грн., квитанції від 17.04.2023, 14.05.2024 про сплату рахунків за послуги друку та доставки на сайті «e-post.com.ua» на загальну суму в розмірі 196,99 грн., рахунок №16 від 21.03.2023 року за проведення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи згідно договору №98/03-2023 від 21.03.2023 року на суму 14 000,00 грн, платіжну інструкцію №50 від 21.03.2023 року про оплату послуг за проведення згаданої експертизи. Натомість, представником позивача не надано суду укладеного з позивачем договору про надання правової допомоги, у якому визначено гонорар адвоката, порядок його обчислення, зміни та умови повернення, при цьому детальний опис виконаних робіт не містить відповідних розрахунків витраченого часу та його вартості. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, у розмірі 14 196,99 грн., які складаються із витрат на проведення експертизи у розмірі 14 000,00 гривень та поштових витрат в сумі 196,99 грн..

Outcome: partial