Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

позивач ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~в особі\~представника за\~довіреністю від\~09.08.2023\~ [PERSON] \~звернулося до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості у якому просило: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за Договором позики № 0975880927 у розмірі 67730,33 грн., з яких: 5229,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 62501,33 грн. - сума заборгованості за відсоткам; за Кредитним договором № 3665602210/664773 у розмірі 11925,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.06.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , укладено договір позики № 0975880927, а 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22/2 за яким прийнято право вимоги до відповідача. Крім цього 09.04.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем укладено кредитний договір № 3665602210/664773, а 24.12.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та позивачем у справі укладено договір факторингу № 24122021 за яким позивачем прийнято право вимоги до відповідача. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування заперечень проти позовної заяви відповідач зазначив, що позивач уклав договір факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 з ТОВ «ІНФІНАНС», згідно витягу з реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу позивач отримав право вимоги за договором позики № 0975880927, у додатках до позову відсутній даний договір позики, натомість позивачем додано Договір позики за № 0975880927/2, отже позивачем не додано документ що підтверджує право вимоги за договором позики що ним отримано. Відповідно до договору позики від 08.06.2021 за № 0975880927/2 строк користування кредитом складає 30 днів та загальна сума кредиту сторонами встановлена у сумі 7974,23 грн., будь які підстави для нарахування відсотків у сумі 62501,33 грн. відсутні. Щодо договору про надання фінансового кредиту № 3665602210/664773 від 09.04.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відповідач зазначає, що позивачем не додано доказів на підтвердження перерахування відповідачу зазначеної суми кредиту. Позивачем до суду надано відповідь на відзив, якою підтверджено позицію викладену у позовній заяві. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Сторони звернулись до суду із клопотаннями про проведення судовгвого розгляду за їх відсутності та відсутності їх представників. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі і з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем з приводу невиконання зобов`язань за договорами. З огляду на правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до ст. 1049, ст. 1050, ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 08.06.2021 за № 0975880927/2 був укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ст. 6, ч. 1 ст. 205, ст. 207, ст. 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначення позивачем у поданих до суду заявах по суті справи номеру договору без відповідного дробового значення суд оцінює як допущену технічну помилку, яка не впливає на розгляд справи по суті. Позивачем надано додаток 1 до даного договору за яким сторонами узгоджено суму кредиту 5229 грн. та відсотків за його користування, а саме на протязі 30 календарних днів в сумі 7974,23 грн., що узгоджується з строком користування кредиту зазначеному в договорі. Окрім цього відповідно до кредитного договору від 08.06.2021 за № 0975880927/2 порядок застосування та нарахування процентів, за користування кредитом, номінальна річна відсоткова ставка та інші умови договору регулюється правилами надання грошових коштів у позику з посиланням на пункти зазначених правил. Разом з цим позивачем не надано до заяв по суті справи правила надання грошових коштів у позику. Обґрунтування наявності відповідних обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), постановами Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), від 03.08.2022 у справі № 156/268/21 (провадження № 61-17186св21) та ін. Як наслідок у суду відсутні підстави для нарахування відсотків у розміру зазначеному позивачем за кредитним договором від 08.06.2021 за № 0975880927/2 та відповідно з позивача підлягає стягненню 5229 грн. заборгованості за кредитом та 7974,23 грн., відсотків за його користування. За кредитним договором № 3665602210/664773 від 09.04.2021 відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн., а 08.05.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 якою продовжувались строк дії договору та узгоджувався строк повернення позики дані обставини беззаперечно свідчать про отримання коштів відповідачем. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, суд констатує наявність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 3665602210/664773 від 09.04.2021 як у вигляді суми отриманого кредиту так і відсотків за його користування. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги встановлення наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором від 08.06.2021 за № 0975880927/2 та кредитним договором № 3665602210/664773 від 09.04.2021 та встановлення дійсного розміру такої заборгованості, - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за зазначеними кредитними договорами є частково доведеними та обґрунтованими, а тому вони підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2684,00 грн., слід стягнути частково - пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача у розмірі 846,70 грн. (2684,00 х 25128,23 / 79655,33).

Outcome: partial