Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади міста Лозова Харківської області в особі Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, у якій просив визнати його наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області змінити договір найму у вищевказаній квартирі, замінивши померлого наймача [PERSON] на нового наймача [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . За життя батько був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . Право на заняття даного житлового приміщення отримала мати позивача [PERSON] працюючи в цеху МСЧ ВАТ ЛКМЗ та перебуваючи у шлюбі з батьком позивача, а саме кімнату 178 у буд.3 на 9 м-ні, житловою площею 17,5 кв.м. зі складом сім`ї з 3 чоловік, а саме: [PERSON] , її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . У 2005 році матері позивача [PERSON] надали ордер на житлове приміщення № [NUMBER] з сім`єю з трьох чоловік на право зайняття житлового приміщення площею 29,0 кв.м., що складається з двох кімнат в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету від 25.03.2003 року №240. 07.07.2020 року шлюб між батьками позивача було розірвано. Рішенням виконкому від 30.09.2015 року змінено нумерацію будинку на 9 м-ні, а саме будинок [ADDRESS] було змінено на буд. [ADDRESS] на житлове приміщення 12/5. 30.06.2020 року позивач з матір`ю знялися з місця реєстрації за вищевказаною адресою для оформлення приватизації на батька. Позивач вказує, що мешкав разом з батьком за вищевказаною адресою, проводив ремонтні роботи, сплачував комунальні послуги та ніс інші витрати. Після смерті батька вищевказану квартиру опломбовано та позивач не в змозі в ній проживати, продовжує сплачувати комунальні послуги та зазначає, що дана квартира була його постійним місцем проживання. У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для надання заяв по суті. 02.04.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказує, що наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , ж.п. №5 є [PERSON] , яка знята з місця реєстрації 30.06.2020 року. Інформація щодо заміни наймача у виконавчому комітеті відсутня. У вищевказаному житловому приміщенні на даний час зареєстрованих осіб не значиться. Станом на 01.03.2024 року наявна заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 7 807,74 грн, остання оплата надходила у вересні 2023 року. [INFO] [PERSON] , батько позивача помер, на день смерті був зареєстрований у житловому приміщенні №5. 13.09.2023 року представники КП ЖУК вищевказане житлове приміщення опечатали. Станом на 27.03.2024 року встановлено, що двері до помешкання закриті, в них наявні паперові повідомлення та квитанції, ніхто їх не забирає та не цікавиться станом квартири. За наявною у відповідача інформацією ні [PERSON] , ні позивач не виявили своєї волі щодо заміни наймача, ні на приватизацію і набуття права власності на нього. На даний час вказане житлове приміщення перебуває у комунальній власності Лозівської міської територіальної громади. На письмове звернення позивача, виконавчим комітетом було надано відповідь, що у разі наявності у нього підстав, які підтверджують його право на проживання за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення № [NUMBER] він може звернутися з відповідною заявою та пакетом документів до відділу Центр надання адміністративних послуг ЛМР Х/о. Більше [PERSON] до виконкому не звертався. Крім того, позивач вказує, що він зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, представник зазначає, що позивачем не доведено факту його проживання у спірному житловому приміщенні на законних підставах, постійного проживання у ній та ведення спільного господарства з наймачем та батьком. 15.04.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній вказав, що із викладеним у відзиві він не згоден, виклав обставини вже зазначені у позові та просив задовольнити його позовну заяву. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Так, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ксерокопії посвідчення № [NUMBER] на право зайняття кімнати в холостяцькому (сімейному) гуртожитку Лозівського ковальсько-механічного заводу, [PERSON] працюючи в цеху МСЧ ВАТ ЛКМЗ заселилася у кімнату 178, в буд.3 на 9 м-ні, житловою площею 17,5 кв.м. зі складом сім`ї з 3 чоловік, а саме: [PERSON] , її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.11). У 2005 році [PERSON] отримала ордер на житлове приміщення №103 з сім`єю з трьох чоловік на право зайняття житлового приміщення площею 29,0 кв.м., що складається з двох кімнат в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету від 25.03.2003 року №240 (а.с.12). Рішенням виконкому від 30.09.2015 року змінено нумерацію будинку та квартир на 9 м-ні, а саме будинок [ADDRESS] було змінено на буд. [ADDRESS] на житлове приміщення 12/5 (а.с.16-17). 10.12.2015 року між [PERSON] та КП Житлова управляюча компанія Лозівської міської ради Харківської області було укладено договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення №5 (а.с.13-14). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 07.07.2020 року шлюб між батьками позивача було розірвано (а.с.9). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Свідки [PERSON] та [PERSON] у своїх письмових поясненнях підтвердили факт того, що позивач останні три роки мешкав з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення №5 (а.с.22-31). Згідно до акту обстеження житлового приміщення розташованого за вищевказаною адресою від 13.09.2023 року, проведеного з метою огляду та опису майна, яке в ньому виявлено, вказано наступне, зазначене приміщення є комунальною власністю Лозівської територіальної громади, наймачем є [PERSON] , яка знята з реєстрації за даною адресою у 2020 році, зареєстровані особи у даній квартирі відсутні, станом на 13.09.2023 року заборгованість за спожиті послуги відсутня, оплата за комунальні послуги здебільшого здійснюється [PERSON] . Двері до житлового приміщення зачинені. Сусіди з житлових приміщень №3 та №4 повідомили, що до ж.п.№5 приходить жінка (а.с.58-59). Відповідно до акту обстеження житлового приміщення розташованого за вищевказаною адресою від 27.03.2024 року, проведеного з метою встановлення чи використовувалося дане приміщення комунальної форми власності для проживання [PERSON] разом із його батьком [PERSON] , померлим [INFO] . Під час обстеження встановлено, що двері до ж.п.№5 зачинені. 13.09.2023 року комісією здійснено опечатування житлового приміщення. В дверях наявні паперові повідомленн та квитанції, ніхто їх не забирає та не цікавиться станом квартири. Зі слів сусідки [PERSON] яка мешкає у ж.п.№12, після того як у 2020 році [PERSON] та позивач [PERSON] виїхали з ж.п.№5, [PERSON] проживав сам. Позивач у ж.п.№5 після цього не проживав, сусідка його не бачила. Враховуючи те, що позивачем вказано адресу реєстрації та проживання: [ADDRESS] , з метою отримання інформації про час фактичного проживання позивача за його місцем реєстрації комісією було здійснено виїзд за вищевказаною адресою. Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , які мешкають в буд. [ADDRESS] проживають [PERSON] та її мати, позивач [PERSON] в даному будинку не мешкає, іноді приїжджає. За результатами даного обстеження факт проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення № [NUMBER] не встановлено (а.с.60-65). Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ч. 1 ст. ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УPCP користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч.. 1 ст. 63 ЖК УРСР). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у постановах від 29.01.2020 року у справі №463/5520/16-ц, від 16.05.2022 року у справі №686/11492/19, від 23.09.2022 року у справі №289/847/21, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. В порядку ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи подані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів існування письмової згоди наймача та членів його сім`ї на визнання його наймачем, не надано доказів того, що позивач проводив ремонтні роботи у спірному приміщенні, сплачував комунальні послуги, не встановлено інших обставин, які засвідчують реальність спільного проживання, а також доказів того, що спірна квартира була постійним місцем проживання позивача, оскільки він ще у 2020 році був добровільно знятий з реєстрації у спірній квартирі та зареєстрований за іншою адресою. Відтак, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed