Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

20 січня 2023 року представник первісного позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки земельної ділянки в натурі та визнання права власності. У позові посилався на те, що відповідно Постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2021 року за позивачем було визнано право на 41/100 частку земельної ділянки для ведення селянського(фермерського) господарства, кадастрового номера 4824881600:06:000:0009, загальною площею 42 га, яка розташована на території Воронцівської сільської ради Миколаївського району (копія державного акту, постанови додається). Відносно іншої частини вказаної земельної ділянки минулий власник [PERSON] , що помер [INFO] , склав заповіт, відповідно якого належну йому земельну ділянку заповів у рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Між позивачем та відповідачами склалися неприязні стосунки. Співвласники не можуть досягнути згоди щодо використання вказаної земельної ділянки, порядку розпорядження нею, використання її корисних властивостей. Так для отримання плати за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення необхідно укласти договір оренди за взаємною згодою всіх співвласників. Посилаючись на вищевикладене просив суд, виділити в натурі [PERSON] 41/100 частку, зі складу земельної ділянки кадастровий номер 4824881600:06:000:0009 призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 42 га, що розташована на території Воронцівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, відповідно до варіантів виділу згідно висновку судової земельно-технічної експертизи та визнати право власності на виділену земельну ділянку. 14 червня 2023 року представником відповідачів подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом і виділ часток у на турі, яку було прийнято судом і об`єднано в однепровадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки земельної ділянки в натурі та визнання права власності. У зустрічній позовній заяві, представник позивачів за зустрічним позовом посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] . Йому на праві приватної особистої власності належала земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства площею 42 га (кадастровий мер: 4824881600:06:000:0009) розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. За життя [PERSON] склав Заповіт від 12.11.2018 року за реєстровим №2442, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В., яким він заповідав спірну земельну ділянку площею 42га. (кадастровий номер: 4824881600:06:000:0009) [PERSON] , з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року та її донці, яку він виховував як рідну - [PERSON] 1992 року народження в рівних частках. У встановлений законом шестимісячний термін, кожна із позивачів за зустрічним позовом звернулася до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Після відкриття спадкової справи, визначеної у спадковому реєстрі за №4/2020, позивачі за зустрічним позовом звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Але одержали роз`яснення державного нотаріуса Магди Г., в якому вона зазначає, що до Новоодеської державної нотаріальної контори надійшла заява про зупинення видачі свідоцтв про право на спадщину від колишньої дружини померлого - [PERSON] , у зв`язку із її зверненням до суду для визнання права власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Згідно з Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.06.2021 року, за [PERSON] було визнано право власності на 41/100 частку спірної земельної ділянки площею 42 га для ведення селянського (фермерського господарства). Оскільки заповіт [PERSON] від 12.11.2018 року за реєстровим №2442 охоплював всю земельну ділянку, то натепер нотаріусу не зрозуміло, яка частка переходить у спадок саме позивачам [PERSON] та її донці [PERSON] , зважаючи на те, що державний акт на право приватної власності на землю ІІ-МК №005264 виданий на всю земельну ділянку [PERSON] . Окрім цього, як стало відомо 26.05.2023 року, 18.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про виділ частки спірної земельної ділянки у натурі та визнання за нею права власності на виділену земельну ділянку. Фактично вона хоче припинити право спільної власності на спірне майно та виділити собі окрему земельну ділянку зі складу спільної. Але, у зв`язку із тим, що заповіт був складений на всю земельну ділянку, а за рішенням суду вона була виділена відповідачці [PERSON] в розмірі 41/100 частки, позивачі не можуть оформити свою спадщину в нотаріальній конторі та також вимушені звернутися до суду. Окрім того, при користуванні спірною земельною ділянкою сторони між собою не можуть порозумітися та налагодити спільний діалог і угоди про поділ (виділ в натурі) часток позивачів із спільного володіння не вдається досягнути в добровільному порядку. Тому вважають за необхідне виділити кожен свою частку в натурі зі спірної земельної ділянки площею 42 га. призначеної для ведення селянського (фермерського господарства) розташованої в межах території Воронцівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (кадастровий номер земельної ділянки: 4824881600:06:000:0009) припинивши при ньому право спільної часткової власності на дану земельну ділянку, задля захисту свого права власності. Оскільки позивачі за зустрічним позовом прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку у встановлений законом шестимісячний термін, але не можуть його оформити, то вони вимушені за захистом своїх прав звернутися до суду. Зважаючи, що 41/100 частка спірної земельної ділянки перейшла у власність [PERSON] , то за позивачами [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності в рівних частках на цю земельну ділянку, яка залишається в розмірі 59/100 часток, а саме: по 59/200 часток за кожною. Посилаючись на вищевикладене позивач просила визнати [PERSON] та [PERSON] , за кожною право власності на 59/200 часток від цілої земельної ділянки цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 42 га., кадастровий номер: 4824881600:06:000:0009, розташованої на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . А також виділити вищевказані частки в натурі. Позивач за первісним позовом та її представник у судове засідання не з`явилися, але представник надав до суду заяву у якій просив справу розглядати за їх відсутності, вказав що позовні вимоги підтримує просить виділити позивачу в натурі частку згідно висновку експерта та не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Позивачі за зустрічним позовом у судове засідання не з`явилися, але їх представник надав до суду заяву у якій просив справу розглядати за їх відсутності вказав, що вимоги зустрічного позову підтримує і не заперечує проти визнання позову [PERSON] . Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Новоодеським ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 12.11.2019 р. серії [NUMBER] . Йому на праві приватної особистої власності належала земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства площею 42 га (кадастровий мер: 4824881600:06:000:0009) розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-МК №005264 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2017 №89954445, а також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.05.2017 року № НВ - 4803437772017. Дата державної реєстрації [PERSON] земельної ділянки: 28.03.2013 року. За життя [PERSON] склав Заповіт від 12.11.2018 року за реєстровим №2442, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В., яким він заповідав спірну земельну ділянку площею 42га. (кадастровий номер: 4824881600:06:000:0009) [PERSON] , з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року та її донці, яку він виховував як рідну - [PERSON] 1992 року народження в рівних частках. У встановлений законом шестимісячний термін, кожна із позивачів за зустрічним позовом звернулася до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Після відкриття спадкової справи, визначеної у спадковому реєстрі за №4/2020. Позивачі звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Але одержали роз`яснення державного нотаріуса Магди Г., в якому вона зазначає, що до Новоодеської державної нотаріальної контори надійшла заява про зупинення видачі свідоцтв про право на спадщину від колишньої дружини померлого - [PERSON] , у зв`язку із її зверненням до суду для визнання права власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Вищевказане підтверджується вищевказаним заповітом справі, а також роз`ясненням нотаріуса від 16.06.2020 року за вих. №468/02-14. Згідно з Постановою Миколаївського апеляційного суду у справі №482/871/20 від 17.06.2021 року, за [PERSON] було визнано право власності на 41/100 частку спірної земельної ділянки площею 42 га для ведення селянського (фермерського господарства). Між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки. Співвласники не можуть досягнути згоди щодо використання вказаної земельної ділянки, порядку розпорядження нею, використання її корисних властивостей. 18.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про виділ частки спірної земельної ділянки у натурі та визнання за нею права власності на виділену земельну ділянку. Фактично [PERSON] хоче припинити право спільної власності на спірне майно та виділити собі окрему земельну ділянку зі складу спільної. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. 1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Слід зазначити, що з моменту набуття права спільної часткової власності на земельну ділянку співвласники мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Згідно ч.3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Відповідно до ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, щопозовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ належної їй частки земельної ділянки в натурі, що перебуває в спільній частковій власності підлягають задоволенню. Разом з тим, виділ частки [PERSON] належної їй частки призведе до припинення права спільної часткової власності на це майно, набуття нею права власності на виділене майно і таке право підлягає державній реєстрації, що у свою чергу призведе до зміни характеристик земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства площею 42 га (кадастровий мер: 4824881600:06:000:0009) що розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Зважаючи на вищевказане, оскільки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку у встановлений законом шестимісячний термін, але не можуть його оформити з вищевказаних причин, то їх право може бути захищене у судовому порядку. Зважаючи, що 41/100 частка спірної земельної ділянки перейшла у власність [PERSON] , то за позивачами [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності в рівних частках на цю земельну ділянку, яка залишається в розмірі 59/100 часток, а саме: по 59/200 часток за кожною. У цій справі 04.09.2023 року судом призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (вул. Потьомкінська, 41, м. Миколаїв, 54001). На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів виділити у натурі із земельної ділянки кадастровий номер 4824881600:06:000:0009 призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 42 га, що розташована на території Воронцівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області земельні ділянки які відповідатимуть таким часткам співвласників: 41/100 часток [PERSON] , 59/200 часток [PERSON] , 59/200 часток [PERSON] ? 2) Які можливі варіанти виділу співвласникам вищевказаних часток? Згідно висновку земельно-технічної експертизи №125-0114 від 01.03.2024 року проведеної експертом РТПП Миколаївської області Лесків С.А. запропоновано один варіант виділу сторонам в натурі належних їм часток згідно якого: у власність [PERSON] виділяється- 41/100 частина земельної ділянки кадастровий номер 4824881600:06:000:0009 для ведення товарного сільського господарства площею - 17,220га в лівій боковій частині з розмірами в плані 813,9 х 214,11 м. за мінусом площі - 0,2064 га. в фасадній частині виїмки розміром 48,08 х 31,12м + 24,77м/2; у власність [PERSON] виділяється -59/200 частина земельної ділянки кадастровий номер 4824881600:06:000:0009 для ведення товарного сільського господарства площею - 12,3900 га в середній частині з розмірами в плані 807,05 х 154,61 + 154,52/2м; у власність [PERSON] виділяється 59/200 частина земельної ділянки кадастровий номер 4824881600:06:000:0009 для ведення товарного сільського господарства площею - 12,3900 га в правій боковій частині з розмірами в плані 795,36-800,82 х 155,20 - 154,69м. Під`їзд до ділянок, що виділяються у власність співвласникам, здійснюється по існуючій ґрунтовій дорозі земель запасу. Як видно із заяв представників сторін такий варіант виділу земельних ділянок в натурі влаштовує усіх співласників. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом взаємне визнання сторонами позовів не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved