Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. Обргунтовує позов тим, що вона, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що 10 вересня 1988 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] при цьому змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Посилається на те, що їй та її матері [PERSON] , яка померла [INFO] актовий запис №3552, на праві приватної спільної сумісної власності належить нерухоме майно, а саме: будинок розташований в [ADDRESS] право власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 07.07.2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради дата 13.06.2006 рік номер №135/3 та реєстраційний номер 15318241, номер запису 15241, внесено в книгу за №141, с.167, дата реєстрації 18.07.2006 р.; земельна ділянка, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136300:19:002:0059, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Вказана земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ №765790 виданого Чернівецькою міською радою 20.04.2007 року. Вказує на те, що у неї виникла необхідність розпорядитися своїм нерухомим майном, однак вона позбавлена можливості реалізувати своє право, як власника на вільне розпорядження належним їй майном, оскільки, здійснення будь-яких правочинів по відчуженню, належного їй майна є неможливим, до припинення права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку та визначення розміру часток у спільній сумісній власності. Посилається на те, що спадкоємцями за законом, які фактично прийняли спадщину є чоловік спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] вважаються такими що прийняли спадшину відповідно до Довідки про реєстрацію/останнє місце проживання виданої відділом ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради від 02.05.2023 р. №538400, в якій зазначається, що на день смерті померлої особи, а саме [PERSON] склад осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою реєстрації померлої на день її смерті: [PERSON] , [PERSON] . Стверджує, що вона неодноразово пропонувала відповідачам звернутись до нотаріуса та визначити розмір часток в спільній сумісній власності, проте вони ігнорували її звернення. Вказує на те, що відповідачі після смерті спадкодавця [PERSON] не звертались в нотаріальну контору та не заводили спадкової справи, тобто оформити належним чином право власності на спадкове майно станом на зараз вони не мають можливості. Відтак, з урахуванням вищевикладеного позивач змушена звернутись до суду для визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності. Просить припинити право спільної сумісної власності на будинок розташований в [ADDRESS] право власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] та визначити частки співвласників: [PERSON] (яка померла [INFO] )-1/2 частка; [PERSON] -1/2 частка. Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136300:19:002:0059, розташованої за адресою: [ADDRESS] цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що належить співвласникам [PERSON] та [PERSON] та визначити частки співвласників: [PERSON] (яка померла [INFO] )-1/2 частка; [PERSON] -1/2 частка. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.05.2024 року відкрито спрощене провадження по справі. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Трифаненко А.І., скерували до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 27.05.2024 року направили до суду письмові заяви про визнання позову. Вказали, що позовні вимоги визнають повністю та не заперечують щодо ухвалення рішення про задоволення позову. Просили справу розглянути без їхньої участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив, здійснювати судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне. Положеннями частини першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.\~ Положеннями ст.\~4\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Встановлені судом обставини справи, досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] даний факт підтверджується свідоцтвом про народження виданим 12 березня 1969 року серія [NUMBER] (а.с.8). 10 вересня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] при цьому змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 06 грудня 2005 року серія [NUMBER] (а.с.9). У зв?язку із тим, що в паспорті громадянина України виданого 29.01.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області в прізвищі позивачки була допущена помилка « [PERSON] », а вірним є « [PERSON] », позивачка змушена була змінити паспорт громадянина України з правильним написанням прізвища « [PERSON] », що підтверджується довідкою про зміну прізвища (а.с.10). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №3552 від 10 грудня 2021 року серія [NUMBER] у свідоцтві ро смерть (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить нерухоме майно, а саме: - будинок розташований в [ADDRESS] право власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 07.07.2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради дата 13.06.2006 рік номер №135/3 та реєстраційний номер 15318241, номер запису 15241, внесено в книгу за №141, с.167, дата реєстрації 18.07.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.12), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13), витягом з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14); - земельна ділянка, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136300:19:002:0059, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Вказана земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ №765790 виданого Чернівецькою міською радою 20.04.2007 року, що підтверджується ержавним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.15), витягом з ДРР на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16), витягом з ДЗК про земельну ділянку (а.с.17-19). [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до Довідки про реєстрацію/останнє місце проживання виданої відділом ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради від 02.05.2023 року №538400, в якій зазначається, що на день смерті померлої особи, а саме [PERSON] склад осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою реєстрації померлої на день її смерті: [PERSON] - чоловік [INFO] дата реєстрації 12.01.2007 р. та [PERSON] донька [INFO] дата реєстрації 02.07.2004 р. (а.с.21). Згідно зі ст.355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297\~ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218\~Цивільного кодексу\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст.\~370\~ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст.\~86\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст.\~89\~Земельного кодексу\~України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.4\~ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Підпунктом ґ) пункту 18 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 визначено, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті 377 Цивільного кодексу України\~і\~статті 120 Земельного кодексу України. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі №6-2цс15, від 13.04.2016 року у справі №6-253цс 16, від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс 16, від 22.06.2017 року у справі №569/4806/15-ц, від 14.03.2018 року у справі №359/2801/15-ц та від 21.03.2018 року у справі №686/9580/16-ц. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до частини першої статті 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає, що позивач самостійно обрав той спосіб захисту порушених прав, який на його думку є ефективним і передбачений спеціальним законодавством. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Постанова Верховного суду №683/1540/16-ц від 03 вересня 2018 року).\~ Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення часток у нерухомому майні підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved