Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Бучанська міська рада, про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Позов обґрунтовує по тим підставам, що 12.09.1998\~року позивач за договором дарування отримала у власність 51/100 частину житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (на час укладання договору дарування - [ADDRESS] ). Іншими співвласниками нерухомого майна (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] є: Відповідач 1 [PERSON] в розмірі 24/200; Відповідач 2 - [PERSON] в розмірі 24/200; Відповідач 3 - [PERSON] в розмірі 1/12. Інформація щодо власників 2/12 частин домоволодіння в зазначеному Державному реєстрі відсутня. В той же час, позивачу відомо, що всі 3/12 (25/100) раніше належали батьку померлого чоловіка відповідача 3. Згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , нерухоме майно, що перебуває в спільній власності позивача та відповідачів складається з житлового будинку літ. «Л» (загальна площа 134,3 м2, 2, житлова площа 78,7 м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «В», «Д», «Ж», «І», «П», вбиральня літ. «Г», «М», гараж літ. «З», «Н», навіс літ. «К», душ літ. «Л», №1 колодязь, №2 - свердловина, №3 - вигрібна яма, №4-8 - огорожа. В літку\~2023\~року, з метою покращення житлових умов, позивач звернулась до відповідачів з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку на три окремі домоволодіння або надання згоди на виділ його частки в домоволодінні в натурі. Але між співвласниками будинку не було досягнуто згоди, оскільки відповідачем 3 не оформлені правовстановлюючі документи на належну їй частину домоволодіння, відповідач 3 не має наміру оформлювати правовстановлюючі документи та нести відповідні витрати. Крім того, позивач має намір оформити земельну ділянку для обслуговування будинку у приватну власність, що на даний час, за відсутності згоди всіх співвласників, не можливо. В даному правовому статусі нерухомого майна, позивач, як власник своєї частки, не має можливості самостійно приватизувати земельну ділянку для обслуговування своєї частки будинку, не може здійснити реконструкцію без згоди інших співвласників. Таким чином, зазначає про те, що порушується повноцінний зміст права власності позивача на нерухоме майно, що належить їй на праві спільної часткової власності, оскільки в даному випадку неможливо позивачу реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном (продати, подарувати тощо) без згоди іншого співвласника та без оформленої земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Вказує про те, що з 1998 року позивач проживає у вищевказаному будинку з таким же розподілом часток і в такому самому складі приміщень. На даний час жодних змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, частини будинку та територія подвір?я чітко визначені і розподілені між співвласниками. Зазначає про те, що фактично двадцять п?ять років існує три відокремлених домоволодіння, що зараз належать позивачу у розмірі 51/100 від розміру спільного домоволодіння, відповідачам 1 і 2 - у розмірі 24/100 від розміру спільного домоволодіння та відповідачу 3 - у розмірі 25/100 від розміру спільного домоволодіння. Будинок фізично поділений на три частини, кожна з яких повністю відокремлена від інших, має окремий вхід, окремі особові рахунки та незалежні системи опалення. Більше того, відповідачі 1 і 2 та відповідач 3 використовують окремі входи до подвір?я з іншої, ніж позивач вулиці. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу, існують окремо від частин інших співвласників (відповідачів). Частина житлового будинку, якою протягом 25 років користується позивач має окремий вхід, окремі особові рахунки з газо- та електропостачання, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими позивач користується і окреме подвір?я з окремим входом. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна, частка нерухомого майна, якою користується позивач та яка пропонується виділенню, складається з приміщень будинку: передпокій 1 - 2 (8,2м), кухня 1-3 (10,2м2), комора 1-4 (2,4м), житлова кімната 1-5 (16,6м2), житлова кімната 1-6 (16,8м2), коридор І (4,7м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «Д», гараж літ. «З», №1 - колодязь, №4 - огорожа. Загальна площа 58,9 м2, житлова площа - 33,4 м2. Отже, вказує про те, що розмір частини домогосподарства, що пропонується виділу, відповідає розміру частки, яка належить позивачу в спільній частковій власності. Таким чином, звертає увагу на те, що не існує перешкод для виділення позивачу в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Просить виділити [PERSON] в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку літ. "А" у складі приміщень: передпокій 1-2 (8,2м2), кухня 1-3 (10,2м2), комора 1-4 (2,4м), житлова кімната 1-5 (16,6м2), житлова кімната 1-6 (16,8м2), коридор І (4,7м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «Д», гараж літ. «З», №1 - колодязь, №4 - огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати право власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на житловий будинок літ. "А" у складі приміщень: передпокій 1-2 (8,2м2), кухня 1-3 (10,2м2), комора 1-4 (2,4м), житлова кімната 1-5 (16,6м2), житлова кімната 1-6 (16,8м2), коридор І (4,7м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «Д», гараж літ. «З», №1 - колодязь, №4 - огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності на 51/100 частину житлового будинку з господарськими будівлями в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що зареєстроване за [PERSON] . Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 20.02.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 02.04.2024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить вимоги позову задовольнити, справу розглянути за відсутності позивача. В судове засідання відповідачі не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена шляхом оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи в судове засідання не з`явися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Судом встановлено, що 12.09.1998\~року [PERSON] за договором дарування, посвідченим нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І, отримала у власність 51/100 частину житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, іншими співвласниками нерухомого майна (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] в розмірі 24/200; [PERSON] в розмірі 24/200; [PERSON] в розмірі 1/12. Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , нерухоме майно, що перебуває в спільній власності сторін по справі складається з житлового будинку літ. «Л» (загальна площа 134,3 м2, 2, житлова площа 78,7 м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «В», «Д», «Ж», «І», «П», вбиральня літ. «Г», «М», гараж літ. «З», «Н», навіс літ. «К», душ літ. «Л», №1 колодязь, №2 - свердловина, №3 - вигрібна яма, №4-8 - огорожа. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна №\~1408/08-23\~від 07.08.2023, складеного ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат експерта - інженера з інвентаризації нерухомого майна серія АЕ №004347\~від 06.10.2016) частка нерухомого майна, якою користується [PERSON] та яка пропонується виділенню, складається з приміщень будинку: передпокій 1-2 (8,2м2), кухня 1-3 (10,2м2), комора 1-4 (2,4м), житлова кімната 1-5 (16,6м2), житлова кімната 1-6 (16,8м2), коридор І (4,7м2) та надвірних будівель і споруд: сарай літ. «Д», гараж літ. «З», №1 - колодязь, №4 - огорожа. Загальна площа 58,9 м2, житлова площа - 33,4 м2. Статте 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.\~ст.\~316,321\~Цивільного кодексу\~України правом\~власності єправо особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,незалежно волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 355 ЦК України\~передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Так, відповідно до вимог\~ч. 1 ст. 356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог\~ч.ч. 1,3 ст. 358 ЦК України,\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог\~ч.ч. 1,3 ст. 364 ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до вимог\~ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як встановлено судом, позивач по справі позбавлена можливості зареєструвати право власності, належне їй за договором дарування від 12.09.1998. Так, визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавчо визначеному порядку. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, наведені у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved