Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

06 березня 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 01 жовтня 2020 року. 05 лютого 2015 року [PERSON] , підтримуючи фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] та проживаючи разом з ним на території анексованої Автономної республіки Крим, народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 24 липня 2019 року. Реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відбулася 23 грудн 2014 року, проте, зважаючи на те, що зазначена реєстрація була здійснена органом реєстрації актів цивільного стану, запровадженим окупаційною владою анексованої АР Крим, такий шлюб не можна вважати зареєстрованим. У 2018 році стосунки між [PERSON] та відповідачем розладилися, у зв`язку з чим вона разом з дитиною переїхала до батьків в м. Олександрію Кіровоградської області, де проживала до дня смерті - [INFO] . З часу переїзду [PERSON] до м. Олександрія Кіровоградської області [PERSON] з дитиною жодного разу не бачився, не намагався спілкуватися з нею за допомогою телекомунікаційних засобів, не підтримував контактів, не цікавився здоров`ям, самопочуттям та здобутками, не брав участі у життя не допомагав матеріально. Зважаючи на смерть матері та на відсутність батька в життя дитини, рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 670 від 24 жовтня 2019 року малолітньому [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над ним опіку та призначено опікунами старшу дочку позивача [PERSON] , [INFO] та саму позивачку. У порушення вимог чинного законодавства батько [PERSON] жодній уваги дитині не приділяє, ігнорує обов`язки по утриманню та вихованню, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на достатність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 29 травня 2024 року надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не надав. Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі зазначили, що позовні вимоги підтримують. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [INFO] [PERSON] , підтримуючи фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] та проживаючи разом з ним на території анексованої Автономної республіки Крим, народила сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 24 липня 2019 року. Реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відбулася 23 грудні 2014 року, проте, зважаючи на те, що зазначена реєстрація була здійснена органом реєстрації актів цивільного стану, запровадженим окупаційною владою анексованої АР Крим, такий шлюб не можна вважати зареєстрованим. У 2018 році стосунки між [PERSON] та відповідачем розладилися, у зв`язку з чим вона разом з дитиною переїхала до батьків в м. Олександрію Кіровоградської області, де проживала до дня смерті - [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області за № 670 від 24 жовтня 2019 року, дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку зі смертю мами та не встановленим місцезнаходження батька. Наведеним рішенням встановлена опіка над малолітнім, опікунами призначені [PERSON] та позивач [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 208/9/10/3 від 11.09.2020 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги не надає, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, їхнім вихованням не займається. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що сприятиме захисту інтересів дитини. Проте, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з 06 березня 2024 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211, 40 грн.

Outcome: approved