Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Свалявської міської ради про скасування заборони на майно. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно,яке видане Стройненською сільською радою є власником будинку [ADDRESS] . Свалявським ЛХК 06.12.1983 року було зареєстровано обтяження, а Свалявською державною нотаріальною конторою занесено до електронної бази даних. Заборона була встановлена за адресою на імя [PERSON] , підстава і суть заборони невідомі. Свалявського ЛХК на даний час не існує. Позивач вважає очевидним порушення права власності, що полягає в перешкоді у здійсненні нею свого права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном у зв`язку із наявним обтяженням. Просить скасувати заборону, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за номером запису про обтяження 3814745 від 02.10.2006. Ухвалою суду від 01.05.2024 відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні адвокат Пукіш О.В. підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача просила справу слухати без участі представника(а.с.15-16). Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно(а.с.7) . Із наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна розташованого за адресою: Стройне,162 Свалявського району, Закарпатської області, власником якого являється [PERSON] , застосовано тип обмеження заборона(а.с.6) . Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст.15,16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Спірні правовідносини виникли з приводу того, що Свалявською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Свалявського ЛХК було накладено заборону на нерухоме майно- будинок [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] , яке на підставі свідоцтва про право власності на майно належить - позивачу [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Фактично, позивачем заявлені вимоги, які мають на меті усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на будинок. У цій справі на підставі поданих доказів встановлено, що будинок відповідно до свідоцтва про право власності належить позивачці, а відповідно Державного реєстру [PERSON] . Тобто існує питання щодо дійсного власника будинку (спір про право), а також обтяження, яке накладено на таке нерухоме майно. [PERSON] , як відповідачем, до участі у справі, позивачем залучений не був. Судом встановлено, що позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] пред`явлені до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed