Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-508 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.03.2003 року. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] просять розглянути справу без їх участі, заяву підтримують та просять її задовольнити. Заінтересована особа Бахмутська міська рада Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.п. 1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Наведене свідчить про те, що у разі, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. Судом встановлено, що 14 червня 2001 року заявниці було видано паспорт серії [NUMBER] , у якому зазначено її ім`я « [PERSON] ». Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера також видана на ім`я « [PERSON] ». 11.02.2003 року державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. видано заявниці Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (далі Свідоцтво), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 2-508. 17.03.2003 року зазначене Свідоцтво зареєстроване в КП «БТІ» м. Бахмут Донецької області, що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (далі Витяг), номер витягу 169330, номер запису 3245, в книзі №18. У вказаному Свідоцтві як і у Витягу допущено описку, а саме у написанні ім`я заявника [PERSON] , зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.06.2001 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області та в картці платника податків. У зв`язку з допущеною помилкою заявниця не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Суд також бере до уваги, що у зв`язку із відсутністю технічної можливості внесення змін КП БТІ м.Бахмут (раніше-Артемівськ) до Державного реєстру речових прав, заявниця позбавлена можливості врегулювати вказане питання шляхом звернення до останнього, як до органу який видав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, який просить встановити заявниця, підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючих документів, про який просить заявниця. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявниці юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved