Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

у жовтні 2023 року позивач ТОВ «Промінь-С» (далі - ТОВ «Промінь-С», позивач) звернулось з позовом до суду про стягнення з [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ТОВ «Промінь-С» надає житлово-комунальні послуги будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № ЄЧ/38-А/150 від 23 листопада 2018 року. Відповідачем не виконуються умови договорів, у зв`язку із чим у неї станом на 24 жовтня 2023 року утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 13 592,39 грн. Зазначену заборгованість, а також 3% річних від суми боргу, що становить 414 грн., та збитки від інфляції у розмірі 1 289,39 грн., позивач просить стягнути на свою користь з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору. Відповідно до довідки з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу направлялись ухвали про відкриття провадження та позовні заяви з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] з 2018 року є власником квартир [ADDRESS] даного будинку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 25). 23 листопада 2018 року між ТОВ «Промінь-С» та [PERSON] було укладено договір № ЄЧ/38-А/150 про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у відповідності до якого ТОВ «Промінь-С» надає [PERSON] , як власниці вказаної квартири, послуги з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 22-23). Згідно пункту 3 договору вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору становить 215, 10 грн. У пункті 4 договору зазначено, що наявності пільг з оплати послуг - немає. Пунктом 5 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше ніж 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Вказаним договором передбачені всі права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та інші істотні умови договору. Додатком № 1 до зазначеного договору є розрахунковий тариф на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , де детально зазначений перелік послуг та їх вартість за кв.м. площі квартири на 1 місяць (а.с. 24). У зв`язку із несплатою [PERSON] коштів за утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2022 року по жовтень 2023 року, у неї виникла заборгованість, що становить 13 592,39 грн. Згідно з частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а стаття 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 8 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд, перевіривши розрахунок суми основного боргу встановив його обґрунтованість та арифметичну вірність, з огляду на встановлений тариф та з урахуванням загальної площі квартири, що перебуває у власності відповідача, а тому вимоги про стягнення суми основного боргу у загальному розмірі 13 592,39 грн. підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, позивач нараховував інфляційні втрати та 3 % річних за загальну суму заборгованості за період з 1 січня 2022 року по 1 жовтня 2023 року. Однак відповідно до постанови КБУ від 5 березня 2022 року № 206, якою затверджено "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонялось нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються. Разом з тим, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться до 24 лютого 2022 року, та відновлюються з 31 грудня 2023 року. Таким чином, сума заборгованості відповідача за період з 1 січня 2022 по 24 лютого 2022 року згідно розрахунку становить 3 430,29 грн. На цю суму і за цей період підлягає стягненню 3% річних та інфляційних втрати. Відтак підлягає стягненню з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуг, за період з 1 січня 2022 року по 1 жовтня 2023 року у розмірі 13 592,39 грн, та за період 1 січня 2022 по 24 лютого 2022 року (які нараховуються на суму 3 430,29 грн) інфляційні втрати у розмірі 100,19 грн та 3 % річних у розмірі 15,51 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню становить 13 708,09 грн. За таких умов, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684 грн. Оскільки позов задоволений на 90 % (13708,09х100/15295), суд покладає відповідача судовий збір у розмірі 2 415, 60 грн (2684х90%).

Outcome: partial