Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька. Однак з моменту розлучення з 2012 року відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні. Вказує, що дитина жодного разу не бачила відповідача, всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно та дитина перебуває на повному утриманні позивача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого орган опіки та піклування не дійшов згоди щодо вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи [PERSON] , малолітню [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Сторони з 19 серпня 2011 року перебували у шлюбі, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2013 року розірвано (а.с.16). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2012 року у справі №2/0529/823/2012, яке набрало законної сили 29 жовтня 2012 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Тинда, Амурської області, РФ аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, на кожну дитину, для дитини відповідного віку, починаючи з 20 березня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). З довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25 травня 2023 року встановлено, що у них на виконанні перебуває виконавчий лист №2/0529/823/2012 від 08 жовтня 2012 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом, про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; за період з 30 липня 2014 року по 30 квітня 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 295853,86 грн (а.с.18-22). З довідки Навчально-виховного комплексу №2 Покровської міської ради Донецької області від 31 травня 2023 року встановлено, що батько [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від сім`ї, батьківські збори не відвідує, успішністю доньки не цікавиться, участі в її вихованні не бере (а.с.23). Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.68-69), орган опіки і піклування не дійшов згоди щодо вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Малолітня [PERSON] , допитана в судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування та педагога [PERSON] , пояснила, що з відповідачем у справі вона ніколи не спілкувалася, зараз вона живе з мамою, молодшим братом та татом Максимом, з яким вона разом проводить час, він перевіряє її уроки. Також малолітня [PERSON] вказала, що підтримує позов матері щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила, що позивач була одружена з відповідачем, але вона ще до того, як народила дитину, фактично вже перестала разом з ним проживати. Вказала, що позивач ніколи не перешкоджала відповідачу бачитися з дитиною, але останній раз він бачив дитину у 2012 році та з того часу з дитиною не спілкується взагалі, навіть не телефонує їй. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та знає її з народження. Свідок [PERSON] батька дитини Марини ніколи не бачила, дівчинка народилася вже коли сторони разом не проживали. Разом з цим, свідку відомо, що зараз дитиною опікується чоловік позивача, з яким у дівчинки гарні відносини. Вирішуючи позовні вимоги, що полягають у позбавленні відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. За пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини другої статті 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною був фактично втрачений, відповідач тривалий час не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, здоров`ям, розвитком та долею дитини не цікавляться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідач не виконує покладений на нього статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язок щодо піклування про здоров`я своєї дитини, її духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Також в даному випадку судом враховується правовий\~висновок,\~викладений у\~постанові Верховного\~Суду від\~11\~грудня 2023\~року \~у справі\~№ 523/19706/19,\~відповідно до\~якого,\~якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок, коли за приписами чч.4 та 5 ст.19 СК надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступі до правосуддя і означав би порушення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved