Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 06 червня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 25 березня 2024 року [PERSON] , з врахуванням уточнень, поданих нею 29 квітня 2024 року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення аліментів на користь її сина [PERSON] , [INFO] , на утримання останнього як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення дитиною навчання або досягнення ним 23-річного віку, посилаючись на те, що син є студентом першого курсу денної форми навчання факультету №2 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції Львівського державного університету внутрішніх справ, а відтак не має змоги працювати, не має інших джерел доходу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку обох батьків. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.15-16). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 06 червня 2024 року, а також одночасно вирішено питання щодо витребування у відповідача інформації про отримувані ним доходи (а.с.25). Позивач [PERSON] \~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином (а.с.27),\~заяву із\~запереченням проти\~розгляду справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження або\~клопотання про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~викликом сторін\~не подавала. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохала суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.40). Відповідач [PERSON] \~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином (а.с.27 зворотна сторона,28), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або\~клопотання про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~викликом сторін\~не подавав. Уподаному письмовому відзиві на позовну заяву повідомив суд про часткове визнання позову, погодившись сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини всіх видів свого заробітку (доходу), посилаючись на те, що на теперішній час він перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, прохав врахувати, що згідно виконавчого провадження №45072880 від 30 травня 2016 року він вже сплачує аліменти на на ще одну дитину від першого шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) (а.с.29-36). Виходячи з положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену в позовній заяві та у додатковій письмовій заяві, поданій нею до суду особисто, позицію відповідача, викладену у поданому відзиві на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, у відповідності до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 06 серпня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2015 року (а.с.5-6,11). Від шлюбу подружжя має двох дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.1-2,8,9,11). Згідно довідки від 04 квітня 2022 року №1303-5000914600 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). З постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 30 травня 2016 року серії ВП №45072880 відомо, що Артеміським міськрайонним судом Донецької області 01 серпня 2014 року було видано виконавчий лист №219/3021/2014-ц (2/219/1832/2014) про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей - сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів одержуваних ним доходів щомісячно, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.31-32). Повнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається на І курсі факультету №2 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції Львівського державного університету внутрішніх справ, на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання до липня 2027 року, що підтверджується довідкою №19/54 від 08 лютого 2024 року, виданої начальником відділу кадрового забезпечення Львівського державного університету внутрішніх справ (а.с.10). Як встановлено з письмових матеріалів справи, відповідач [PERSON] від іншого шлюбу має ще одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.29,33,39). Відповідач [PERSON] працює на посаді начальника центру у регіональній філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», загальна сума його доходу згідно довідки про доходи (без вирахування податків та зборів) за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року склала 193603 грн. 53 коп., розмір сплачених аліментів за цей період 26735 грн. 40 коп. (а.с.30,34). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (Постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року у справі №752/20152/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років (Постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 років у справі №753/20347/20). Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE,\~\~№ 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). За змістом статей\~191,\~200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що їхній син [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має змоги працювати, не має інших джерел доходів і потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку обох батьків. Грошове забезпечення сина здійснює лише вона, відповідач не покриває частини витрат, необхідних для навчання сина після досягнення ним повноліття. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України\~визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Позивачем доведено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, офійно працевлаштований та має стабільний заробіток, отже, він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач у своєму письмовому відзиві фактично не заперечував проти задоволення цієї вимоги. Разом з тим, між сторонами добровільно не досягнуто згоди щодо умов матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, отже спір стосується саме розміру аліментних платежів. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує те, що на утриманні [PERSON] перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він виплачує аліменти за рішенням суду, та донька [PERSON] , [INFO] , а також можливість позивача [PERSON] також надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Окрім того, суд зазначає, що [PERSON] виплачував аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки із усіх видів свого заробітку до досягнення старшою дитиною повноліття, при цьому не вважав такий розмір непомірним для себе, оскільки з 2014 року з заявою щодо зменшення розміру аліментів до суду не звертався, разом з тим, обставини на які посилався відповідач (наявність третьої дитини) існують вже тривалий час. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання [PERSON] у Львівському державному університеті внутрішніх справ, починаючи з дати подання позову до суду, а саме з 25 березня 2024 року і до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору у розмірі, визначеному на день подання позову, а саме в розмірі 1211 грн. 20 коп. за пред`явленн я до суду позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої позивач [PERSON] була звільнена на підставі\~п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (із змінами та доповненнями). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial