Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

19 лютого 2024 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору позивач укладає договори, обов`язкові для здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачу та виконує інші умови договору, а споживач (відповідач по справі) зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, платити за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою, у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкритий на [PERSON] . Після приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідач взятих на себе зобов`язань, передбачених умовами публічного договору, зокрема стосовно здійснення повної оплати вартості електричної енергії не виконував, у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01 лютого 2024 року, за період з 01 січня 2023 року по 01 лютого 2024 року, існує заборгованість у сумі 1030 грн 08 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію, на підставі ч.9\~ст.165 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за спожиту електричну енергію в сумі 1030 грн 08 коп. та судовий збір в сумі 3028 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.03.2024 року позовну заяву ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Березнегуватського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01.04.2024 року позовну заяву ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 24 квітня 2024\~року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін. 10 травня 2024 року відповідачем [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що через поганий стан здоров`я вимушений був переїхати на нове місце проживання, тому у житловому будинку за [ADDRESS] з січня 2019 року не проживає. Наголошує, що в період з січня 2019 року по січень 2023 року він не був споживачем електричної енергії за зазначеною вище адресою, а тому будь-якого боргу перед позивачем ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за спожиту електричну енергію не має. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві (а.с.44-45). 20 травня 2024 року представником позивача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», в порядку ст.179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства. Зокрема, зазначив, що згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.64). Представник позивача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні\~вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві. Крім того, підтвердив, що дійсно на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито особовий рахунок, але між ним та позивачем ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» жодних письмово оформлених договорів на постачання електричної енергії не укладалося, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст.714 ЦК України,\~ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі -\~ПКЕЕН), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами\~правил користування електричною енергією\~(далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416. Частиною 4\~ст.26 Закону України «Про електроенергетику»\~передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2\~ПКЕЕН\~об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії з 11.06.2018 року регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ). Згідно п.1.1.2 ПРРЕЕ побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність), об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. За приписами положень\~ст.29 ЦК України\~та\~ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~особа може мати декілька місць проживання, проте проведенням реєстрації місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання. Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія»\~на ім`я [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджує особовою карткою (а.с.5). Згідно довідки про спожиту та оплачену послугу електропостачання від 07.02.2024 року (а.с.6) відповідачем [PERSON] , за період з січня 2022 року по січень 2024 року, за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , спожито 2624 Квт. За вищевказаний період за спожиту електричну енергію частково надходила оплата на суму 4151 грн 04 коп. Станом на 07.02.2024 року за спожиту електричну енергію виникла заборгованість в сумі 1038 грн 08 коп. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. З довідок виданих Володимирівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, за вих. №02-15/145/2024 від 21.02.2024 року та за вих №139/02-16/01 від 01.05.2024 року, вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Варіз Бардимського району Пермської області, дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 04 січня 2019 року, у зв`язку з вибуттям до смт. Березнегувате Баштанського району Миколаївської області (а.с.21, 49). Відповідно до інформації, наданої Управлінням ДМС України в Миколаївській області від 08.03.2024 року, гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію, на підставі ч.9\~ст.165 ЦПК України (копія) (а.с.4). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст.714 ЦК України, ст.ст.67,\~68 ЖК України,\~Законом України «Про ринок електричної енергії»\~та на час виникнення заборгованості регулювалися\~Законом України «Про електроенергетику»,\~Правилами користування електричною енергією\~для населення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357\~із наступними змінами та доповненнями та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, із наступними змінами та доповненнями. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Положеннями\~ст.526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів ст.ст.11,\~526 ЦК України\~договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2019 року у справі №164/1965/16-ц (провадження №61-335б6св18): відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплатити надані йому послуги за електроенергію. Пункт 1.1.2 Правил також визначає: споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Положеннями ст.ст.67,\~68 ЖК України\~визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Відповідно до ч.4\~ст.319 ЦК України\~власність зобов`язує. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу приписів ч.2\~ст.509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2\~ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Договірні відносини існують на засадах публічного договору і конкпюдентних дій (споживання та оплата спожитої електричної енергії), які вважаються такими, що були направлені на укладення даного договору. Договір про користування електричною енергією в порядку ч.1\~ст.633 ЦК України\~є публічним договором, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Згідно ч.1\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз.2 п.1\~ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно 19\~ПКЕЕН\~розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно з пунктом 20\~ПКЕЕН\~розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.42\~ПКЕЕН\~споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 4.12.\~ПКЕЕН\~передбачено, що розрахунки між споживачем та електро-постачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Встановлено та позивачем доведено, що вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до діючих пунктів 1.1.2 Правил відповідач [PERSON] є споживачем, оскільки він споживав електричну енергію. ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» надано до суду докази відкритого особового рахунку зі споживачем [PERSON] , тобто факту існування договірних відносин, а також докази існуючої заборгованості, що підтверджується розрахунком боргу. Згідно п.4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. Відповідачем [PERSON] не надано до суду жодного доказу щодо повідомлення електропостачальника про намір припинити дію договору не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення і остаточного припинення користування електричною енергією, та здійснення оплати всіх платежів, передбачених відповідним договором. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не виконані взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачені кошти за спожиту електроенергію, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу, в розмірі 1030 грн 08 коп., є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було сплачено 2759 грн 60 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №1741 від 12 лютого 2024 року (а.с.1). Частиною 2 ст.164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію . При зверненні до суду із вказаною заявою ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було сплачено судовий збір у розмірі 268 грн 40 коп. (платіжна інструкція №19164 від 30 серпня 2023 року), який позивач просить зарахувати до суми судового збору, встановленої за подання даної позовної заяви. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 3028 грн.

Outcome: approved