Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся представник Військової частини [NUMBER] з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди майнову шкоду в сумі 130631 грн. 06 коп. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 серпня 2023 року о 15 годині 35 хвилин в місті Києві по вулиці Олексія Терьохіна, 12, відповідач, керуючи транспортним засобом «Renault» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з двору не надав перевагу у русі службовому автомобілю «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] (військовий номерний знак [NUMBER] ), який рухався по вулиці Олексія Терьохіна, та допустив з ним зіткнення, у зв`язку з чим, було завдано майнової шкоди державі в особі Військової частини [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року по справі № 758/9421/23 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо - транспортної пригоди. Відповідно до Звіту від 02.10.2023 № 02/10/23 Про оцінку матеріального збитку завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого державі в особі Військової частини [NUMBER] , становить 127631 грн. 06 коп. На момент вчинення ДТП відповідач не застрахував свою цивільно -правову відповідальність. Військова частина звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ, однак отримала відповідь про те, що відповідальним за завдання матеріальної шкоди є відповідач, який керував транспортним засобом без наявності чинного на момент ДТП договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Військова частина [NUMBER] є складовою ЗСУ та, відповідно до Конституції України, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (із змінами) виконує завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Дебіторська заборгованість, яка виникла внаслідок неправомірних дій відповідача, негативно впливає на якість виконання поставлених завдань перед військовою частиною, діяльність якої безпосередньо залежить від справності та готовності до використання автомобільної техніки. У зв`язку з відмовою відповідача відшкодувати матеріальну шкоду у добровільному порядку позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] 27 березня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Надав пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає розмір завданих збитків завищеним, на проведення оцінки завданих збитків його не викликали, у зв`язку з чим, він не мав змоги надати свої заперечення. Винним у вчиненні ДТП себе не визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2023 року о 15 годині 35 хвилин в місті Києві по вулиці Олексія Терьохіна, 12, відповідач, керуючи транспортним засобом «Renault» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з двору не надав перевагу у русі службовому автомобілю «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] (військовий номерний знак [NUMBER] ), який рухався по вулиці Олексія Терьохіна, та допустив з ним зіткнення, у зв`язку з чим, було завдано майнової шкоди державі в особі Військової частини [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року по справі № 758/9421/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо - транспортної пригоди. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до Звіту від 02.10.2023 № 02/10/23 Про оцінку матеріального збитку завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого державі в особі Військової частини [NUMBER] , становить 127631 грн. 06 коп. 27 жовтня 2023 року Військова частина звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про страхове відшкодування у зв`язку з тим, що цивільно - правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди не була застрахована, що не заперечувалось відповідачем. Листом від 10.01.2024 МТСБУ повідомило Військовій частині [NUMBER] наступну інформацію: «…3 огляду на наявну в МТСБУ інформацію вбачається, що відповідальним за заподіяння зазначеної шкоди є [PERSON] , який керував ТЗ марки «RENAULT» з номерним знаком [NUMBER] без наявності чинного на момент згаданої ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пункт 1.7 статті І Закону передбачає у якому значенні вживається терміну «1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована». Хоча передбачені пунктом 13.1 статті 13 Закону категорії громадян звільняються від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів. Зазначена правова позиція МТСБУ підтверджується висновками, зазначеними у Постанові Верховного Суду України від 31.10.2018 по справі № 204/3413/16-ц (провадження № 61-21601св 18). Оскільки по відношенню до пошкодженого ТЗ марки «MITSUBISHI» з номерним знаком [NUMBER] на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, підставою для стягнення шкоди є наявність в діях її заподіювача складу цивільно-правової відповідальності: протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди, прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та шкодою, наявність вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Важливим елементом для визначення наявності, чи відсутності підстав покладення відповідальності з відшкодування шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони, а саме, що шкода, яка завдана особі, є наслідком протиправної дії чи бездіяльності заподіювача шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що позивачем правомірно пред`явлено позов про відшкодування матеріально шкоди до відповідача. При цьому, усі доводи сторони відповідача в обґрунтування заявлених позовних вимог ґрунтуються на особистих переконаннях та поясненнях останнього. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами (висновками експертів, відповідними письмовими доказами тощо), а не ґрунтуватися на припущеннях, чого стороною позивача не було надано суду для підтвердження своїх заперечень проти позову. Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесенні на складання оцінки заподіяного збитку в сумі 3000 грн., що підтверджується копією Акту здачі - прийняття виконаних робіт № 03-10-23 від 03 жовтня 2023 року, рахунком - фактурою № 03-10-23 від 03 жовтня 2023 року, платіжною інструкцією № 1551 від 05 жовтня 2023 року. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн., сплачений позивачем згідно квитанції № 384 від 14 березня 2024 року.

Outcome: approved