Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

19.04.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час його смерті (час відкриття спадщини) за адресою: [ADDRESS] , вказавши що [INFO] помер його батько [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та [PERSON] , дружині спадкодавця, яка померла [INFO] , після якої він спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. На час смерті батька заявник [PERSON] проживав разом з ним без реєстрації та і до цього часу продовжує проживати за адресою : [ADDRESS] . Оскільки заявник проживав разом з батьком на день його смерті, вважає, що прийняв спадщину після смерті батька за законом. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А., але нотаріусом було роз`яснено, що заявнику необхідно встановити його факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявник звернувся до суду. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року відкрити окреме провадження у справі. Залучено у якості заінтересованої особи Запорізьку міську раду (ЄДРПОУ 04053915, м.Запоріжжя, пр.Соборний 206). В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Мєдвєдєва А.В. заявлені вимоги підтримали повністю, просять заяву задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Лебідь О.А. в судове засідання не прибула, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Суд дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, проаналізувавши законодавство, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Статтею 235 ЦПК України\~передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та [PERSON] , дружині спадкодавця, яка померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.03.94р. Шлюб між якими зареєстрований 9 листопада 1961 року згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Відповідно до витягів зі Спадкового реєстру спадкові справи після [PERSON] та [PERSON] не відкривалися. На час смерті батька [PERSON] заявник [PERSON] проживала разом з ним без реєстрації та і до цього часу продовжує проживати за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується Актом про фактичного проживання, виданим 02.04.2024р. ОСББ «Ювілейний 35», як документальне підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що знає родину [PERSON] вже 13 років, це була дружна родина, після смерті дружини [PERSON] , батько заявника [PERSON] став проживати разом з сином [PERSON] , який доглядав за ним, забезпечував медичний догляд, вона безпосередньо ходила робити уколи [PERSON] , на час смерті [PERSON] син, заявник по справі [PERSON] проживав разом з ним. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що знають родину [PERSON] з 1973 року, є сусідами, підтверджують, що на час смерті [PERSON] його син [PERSON] мешкав разом з ним, здійснював за ним догляд, займався його похованням. Відповідно до заяви договір на проведення кремації померлого [PERSON] ритуальною агенцією «АНГЕЛ» адреса проживання замовника [PERSON] зазначена: [ADDRESS] . Оскільки заявник проживав разом з батьком на час його смерті, він прийняв спадщину після смерті батька за законом відповідно до ст. 1268 ЦК України. Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1\~ст. 1220 ЦК України). Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,3,5\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження заявника серія [NUMBER] , відповідно до відомостей якого батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , та копія якого знаходиться в матеріалах справи. Вважаючи, що спільним проживанням заявник [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , однак у зв`язку з тим, що нотаріусом не приймається акт про фактичне проживання від 02.04.2024р. ОСББ «Ювілейний 35», як документальне підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявнику необхідно встановити його факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. На підставі вищевикладеного, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, виходячи з вимог справедливості та розумності, суд вважає, заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved