Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

09 травня 2024 року з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви АТ «ПУМБ» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки у договірних відносинах, які випливають з умов кредитних договорів, укладених 12 січня 2019 року та 05 грудня 2020 року між АТ «ПУМБ» і [PERSON] , підсудність даного спору цьому судові не визначена, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою, на яку не поширюється територіальна юрисдикція Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, тому справа не підсудна Ленінському районному суду м. Дніпропетровська. При цьому,\~відповідно до\~положень ст.\~32\~ЦПК України\~спори між\~судами про\~підсудність не\~допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. За таких обставин, оскільки справу було направлено Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю в порядку ст. 31 ЦПК України, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська її було прийнято до розгляду. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2024 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 січня 2019 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001223165001 шляхом підписання анкети-заяви, що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти у розмірі 15\~000 грн. строком користування 12 місяців та сплатою 47,88 % річних за користування кредитом. Згодом кредитний ліміт було збільшено до 40 000 грн. 05 грудня 2020 року між АТ «ПУМБ» і відповідачем було укладено кредитний договір № 1001757114801 шляхом підписання анкети-заяви, що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти у розмірі 29 341 грн. строком користування 24 місяці та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно від суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої за кредитним договором № 2001223165001 від 12 січня 2019 року станом на 31 грудня 2023 року складає 61 959 грн. 27 коп., за кредитним договором № 1001757114801 від 05 грудня 2020 року 33\~710 грн. 74 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2001223165001 від 12 січня 2019 року у розмірі 61 959 грн. 27 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39 679 грн. 46 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 22 279 грн. 81 коп., заборгованість за кредитним договором № 1001757114801 від 05 грудня 2020 року у розмірі 33\~710 грн. 74 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20\~781 грн. 24 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 04 грн. 02 коп. та заборгованості за комісією у розмірі 12\~925 грн. 48 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2019 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001223165001 шляхом підписання анкети-заяви, що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти у розмірі 15\~000 грн. строком користування 12 місяців та сплатою 47,88 % річних за користування кредитом, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 6). Згодом кредитний ліміт було збільшено до 40 000 грн. (а.с. 27). 05 грудня 2020 року між АТ «ПУМБ» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001757114801 шляхом підписання анкети-заяви, що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти у розмірі 29 341 грн. (а.с. 27 оберт) строком користування 24 місяці та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно від суми кредиту (а.с. 3 оберт). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 31 грудня 2023 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість за кредитним договором № 2001223165001 від 12 січня 2019 року у розмірі 61 959 грн. 27 коп. (а.с. 29 оберт - 31) та за кредитним договором № 1001757114801 від 05 грудня 2020 року - у розмірі 33\~710 грн. 74 коп. (а.с. 28-29). Вимогою від 02 січня 2024 року вих. № КНО-44.2.2/3 позивач звернувся до боржника із вимогою про сплату заборгованості (а.с. 24 оберт-25, 25 оберт-26), яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2001223165001 від 12 січня 2019 року у розмірі 61 959 грн. 27 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39 679 грн. 46 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 22 279 грн. 81 коп., і заборгованість за кредитним договором № 1001757114801 від 05 грудня 2020 року у розмірі 33\~710 грн. 74 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20\~781 грн. 24 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 04 грн. 02 коп. та заборгованості за комісією у розмірі 12\~925 грн. 48 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved