Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд поділити майно подружжя у вигляді автомобіля Chevrole Aveo, д.н.з. [NUMBER] синього кольору, номер кузова [NUMBER] , виділивши її частку майна шляхом отримання грошової компенсації такої частки, стягнути грошову компенсацію з відповідача на користь позивача належної їй частки майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в розмірі 63000 грн, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, рішенням від 08 серпня 2023 Солом?янського суду м. Києва по справі №760/8341/23 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка з серпня 2022 року і по теперішній час проживає з позивачем. 08 липня 2007 року, під час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль Chevrole Aveo, державний номерний знак [NUMBER] за 90 000 гривень. Автомобіль на даний час знаходиться у користуванні відповідача. З моменту фактичного не проживання з відповідачем (серпень 2022). Автомобіль перебуває у одноособовому володінні та користуванні відповідача. Автомобіль є неподільною річчю, виділ частки його в натурі є неможливим. Тому у даному випадку, вона зможе розпоряджатись часткою у цьому спільно набутому майні лише шляхом припинення права власності на належну їй частку із подальшою компенсацією її вартості. Оскільки від сплати грошової компенсації її частки вартості автомобіля відповідач відмовляється, вона змушена звернутись до суду із даним позовом, та враховуючи той факт, що на її утриманні перебуває спільна дитина, просить суд відійти від рівності часток і виділити їй грошову компенсацію у розмірі 70% вартості автомобіля, а саме 63000 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 квітня 2024 року від позивача до суду надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, долучено копію паспорта та копію свідоцтва про зміну імені, з яких вбачається, що позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти поділу майна подружжя та визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя, не заперечує щодо стягнення з нього грошової компенсації на користь позивача у розмірі 63000 грн. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №875, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 вересня 2015 року. Шлюб між сторонами було розірвано Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року у справі №760/8341/23. 30.12.2023 року позивач змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 30.12.2023 року та копією паспорта громадянина України [NUMBER] . За час перебування у шлюбі подружжям було набуте майно - автомобіль «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , зареєстрований за відповідачем. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2017/533712 від 08 липня 2017 року вартість транспортного засобу «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, складає 90000 грн. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить поділити майно подружжя у вигляді автомобіля Chevrole Aveo, д.н.з. [NUMBER] синього кольору, номер кузова [NUMBER] , виділивши її частку майна шляхом отримання грошової компенсації такої частки, стягнути грошову компенсацію з відповідача на користь позивача належної їй частки майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в розмірі 63000 грн, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, покликаючись на те, що фактично автомобіль перебуває у одноосібному користуванні відповідача. Відповідач позов визнав, та не заперечував щодо стягнення з нього на користь відповідача грошової компенсації частки вартості автомобіля у розмірі 63000 грн. Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Згідно ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом із цим, ч.2 та ч.3 ст.70 передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як встановлено судом, транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , був набутий у власність відповідачем під час перебування в шлюбі з позивачем, відтак дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає поділу. Чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя. Однак, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, який не заперечував проти стягнення з нього грошової компенсації частки позивача у праві спільної сумісної власності у розмірі 63000 гривень, що становить 70% вартості автомобіля, суд дійшов висновку про наявність підстав для відступу від рівності часток подружжя. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 63000 грн грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , яка становить 70% від вартості автомобіля, припинити право власності [PERSON] на її частку у спільному майні подружжя, яким є транспортний засіб марки ««Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , а також визнати за відповідачем право приватної власності на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] . На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved