Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її утримання, як дружини, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2024 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає і надалі буде проживати з позивачкою. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує допомогу, але її недостатньо для існування. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Також позивачка вказує, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом не являється, та має змогу надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вище вказане, позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», направлений відповідачу, без вручення, відзиву до суду також не надходило. Ухвалою від 02.05.2024 року був здійснений перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до спрощеного позовного порядку з викликом сторін. Позивачка до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2024 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області було розірвано (а.с.10-12). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Як вказує позивачка, донька на теперішній час проживає і в подальшому буде проживати з нею. [PERSON] зазначає, що [PERSON] добровільно матеріальну допомогу їй та дитині не надає та вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною та заробітку, крім соціальних виплат не має. Жодних заперечень від відповідача не надходило. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони не вирішили. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Враховуючи всі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність відзиву відповідача, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 12.04.2024 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за одну позовну вимогу, від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved