Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову з урахуванням уточнень позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 230511-60775-2 від 11.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % від суми кредиту за кожен день користування та 2,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Приймаючи умови Кредитного договору [PERSON] підтвердила, що ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщених на сайті ТОВ «ФК «Ріальто». Також одноразовий ідентифікатор 101113 направлявся відповідачу 11.05.2023 року о 16:57:52 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці позивача з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» . Таким чином Кредитний договір 11.05.2023 року о 16:58:36 год. підписаний шляхом введення одноразового ідентифікатора 101113 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти позивачем відправлені 11.05.2023 року на платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком. Відповідач скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення не виконала. Станом на 21.03.2024 року у відповідача склалася заборгованість за Договором № 230511-60775-2 від 11.05.2023 року в сумі 20 000,00 гривень, яка складається з: - 5000,00 грн. заборгованість за кредитом; - 15 000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом за період з 11.05.2023 року по 08.10.2023 року (включно). Просили стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі договору № 230511-60775-2 від 11.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % від суми кредиту за кожен день користування та 2,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту Приймаючи умови Кредитного договору [PERSON] підтвердила, що ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщених на сайті ТОВ «ФК «Ріальто». Також одноразовий ідентифікатор 101113 направлявся відповідачу 11.05.2023 року о 16:57:52 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці позивача з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» . Таким чином Кредитний договір 11.05.2023 року о 16:58:36 год. підписаний шляхом введення одноразового ідентифікатора 101113 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Грошові кошти в сумі 5000 грн. на виконання умов кредитного договору № 230511-60775-2 від 11.05.2023 року зараховані 11.05.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується квитанцією та інформацією від 19.05.2024 наданої суду АТ «КБ «Приватбанк» за клопотанням представника позивача. За довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за договором кредиту № 230511-60775-2\~від 11.05.2023\~року станом на 21.03.2024 року у відповідача склалася заборгованість в сумі 20 000,00 гривень, яка складається з: - 5000,00 грн. заборгованість за кредитом; - 15 000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом за період з 11.05.2023 року по 08.10.2023 року (включно). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 230511-60775-2\~від 11.05.2023\~року про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). З прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, Кредитний договір № 230504-60576-4 від 04.05.2023 р. укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору № 230511-60775-2\~від 11.05.2023\~року про надання кредиту відповідачем не спростовано. Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення кредитного договору 230511-60775-2\~від 11.05.2023\~року [PERSON] отримала у користування кредитні кошти, допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту в строк визначений договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.1049 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Ріальто» підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються:1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу по справі суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підтверджуються: довіреністю від 12 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто»; договором від 02.06.2022 р. про надання правничої допомоги позивачу адвокатом Руденко К. В., де визначено розмір витрат на правничу допомогу; актом про надання правової допомоги на суму 180000 грн. за підписами сторін угоди, зокрема, щодо надання послуг в сумі 9000 грн. про складання позову та клопотання відносно [PERSON] ; платіжною інструкцією про оплату ТОВ «ФК «Ріальто» послуг адвоката Руденко К.В. Враховую наведене суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має врахувати розумність заявленого розміру, а також пересвідчитись, що витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на їх надання час відповідають критерію реальності витрат. Суд пересвідчився, що у цьому провадженні відбулося 3 судові засідання без участі представника позивача, а складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява має 16 сторінок та в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому з врахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), враховуючи складність справи та виконані роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 5000 гривень.

Outcome: approved