Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач, ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь 40 873,00 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Участь у справі сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у його обгрунтування. У судовому засіданні відповідач, не скориставшись правом подання відзиву, просив у задоволенні позову ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відмовити, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. У судовому засіданні представник відповідача також вважав вимоги ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» необгрунтованими та, визнавши недопустимими докази, надані позивачем, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також, у порядку ст. 262 ЦПК України для недопущення порушень вимог діючого законодавства, просив постановити відносно Голови Правління ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» [PERSON] окрему ухвалу. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 04.12.2020 між ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 2037/20-Т/Х/0І, згідно якого, позивач ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Lexus NX 200», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 07.06.2021 у м. Харкові, сталася ДТП за участю автомобіля марки «Lexus NX 200», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «ГАЗ 33021 212», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Дана ДТП сталася у результаті порушення водієм автомобіля марки «ГАЗ 33021 212», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] ПДР, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/10813/21 від 13.08.2021. У зв`язку із ДТП, згідно Рахунку № 3850 від 11.06.2021, наданого ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus NX 200», д.н.з. [NUMBER] , склала 49 774,80 грн. Відповідно до умов договору страхування наземного транспорту № 2037/20-Т/Х/0І від 04.12.2020, позивач ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відшкодував витрати на ремонт автомобіля марки «Lexus NX 200», д.н.з. [NUMBER] , на рахунок СТО - ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД» кошти у сумі 49 77,.80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 33201839 від 17.06.2021. Проте, згідно Актом виконаних робіт № ЛТ-004307 від 06.08.2021, що складений ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus NX 200», д.н.з. [NUMBER] , складає 40 873,00 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» підлягають відшкодуванню витрати у розмірі 40 873,00 грн. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами абзацу другого частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування», тут і далі - Закон № 85/96-ВР, чинний на момент виникнення спірних правовідносин). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України, тут і далі чинному на момент виникнення спірних правовідносин). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону № 85/96-ВР). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону № 85/96-ВР). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону № 85/96-ВР). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону № 1961-IV передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону № 85/96-ВР та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону № 85/96-ВР, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону № 1961-IV зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону № 85/96-ВР до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постановах Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18), від 24.02.2020 у справі № 707/2727/18 (провадження № 61-12109св19), від 24.03.2021 у справі № 523/3212/19 (провадження № 61-12680св20), від 19.07.2023 у справі №758/9052/19 (провадження № 61-12000св22). Відповідно до статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик,

Outcome: approved