Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Представник позивача - адвокат Присяжнюк А.В. звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 660. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та припинення спільного проживання й ведення спільного господарства. Від даного шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 25.09.2023 року провадження у справі зупинено, за клопотанням представника відповідача адвоката Конюшко Д.Б. надано подружжю строк для примирення на 6 (шість) місяців, тобто до 08.03.2024 року. 08.03.2024 року Представником позивача адвокатом Присяжнюк А.В. подано заяву про поновлення провадження у справі № 641/3708/23. Ухвалою суду\~від 08.03.2024\~року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача, який підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, з відповідачем не примирився та не має наміру примирюватись. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином. Так, відповідач [PERSON] 08.05.2024 року направила на адресу суду клопотання про відкладення судового засідання, просила відкласти розгляд справи на дату після 28.05.2024 р. для можливості особистої участі в судовому засіданні, оскільки в цей час відповідач перебуватиме в м. Харкові, на підтвердження чого надано посадочний документ, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] придбано квиток на поїзд, який відправляється з м. Перемишля 26.05.2024 року та прибуває до м. Харкова 27.05.2024 року о 13:53 год. У зв`язку із поданим клопотанням судове засідання, призначене на 14.05.2024 року, було відкладене на 05.06.2024 року о 10:30 год., про що відповідач була повідомлена належним чином, проте в судове в засідання не з`явилась. В заяві від 04.06.2024 року відповідач зазначила, що її стосунки з позивачем налагоджується та вони наближається до стадії примирення та збереження шлюбу. Суд враховує, що за клопотанням представника відповідача адвоката Конюшко Д.Б. подружжю надавався максимальний строк для примирення на 6 (шість) місяців, тобто до 08.03.2024 року, про що відповідач була обізнана, проте в наступне судове засідання відповідач не з`явилась. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач, будучи повідомленою про перебування на розгляді в суді цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в судове засідання не з`явилась, разом з цим, надає до суду клопотання, які не пливають на розгляд справи по суті, й, таким чином, є такими, що направлені на затягування розгляду справи, що також свідчить про обізнаність відповідача щодо стану розгляду справи та її свідому неявку в судове засідання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Крім того, положеннями ст.112 ЦПК України закріплено право участі учасників справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, так, згідно ч.1 вказаної статті, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. З огляду вищезазначене, враховуючи, що саме за клопотанням представника відповідача в даній справі сторонам надавався максимальний строк на примирення, відповідач обізнана про поданий до неї позов, при цьому нею направляються до суду заяви процесуального характеру, про судові засідання відповідач повідомляється належним чином за місцем реєстрації, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, з підстав того, що позивачем не наданий оригінал свідоцтва про шлюб, який витребувався судом, оскільки на виконання ухвали суду від 28.06.2023 року представником позивача - адвокатом Присяжнюк А.В. направлено на адресу суду оригінал повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.07.2023 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, між [PERSON] до [PERSON] , зареєстровано шлюб 12.08.2015 року, про що зроблено актовий запис № 660 у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу подружжя має дитину, про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , видане 16.09.2014 р. Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис № 835 від 16.09.2014 року. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Згідно ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Положеннями ст. 24 Сімейного Кодексу України, передбачено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що відповідачу та позивачу надавався максимальний строк на примирення - шість місяців, з моменту зупинення провадження у справі для надання подружжю строку для примирення пройшло вісім місяців, проте на даний час сторони не примирились, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача свідчить про затягування розгляду справи. Крім того, суд бере до уваги, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), проте шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені та на думку, позивача, не можуть бути збережені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що поновлення сімейних стосунків є неможливим та збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved