Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року по справі №2-3348/08 на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з частки до 1/9 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення сином повноліття; зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року по справі №235/6961/15-ц на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 2/9 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист №2-3348/08, виданий на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів доходу позивача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 вересня 2008 року до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист №235/6961/15-ц, виданий на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу позивача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 25 серпня 2015 року. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 23 квітня 2005 року позивач з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано. 01 жовтня 2008 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позивача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів доходу позивача. 03 липня 2010 року позивач з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року з позивача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу позивача. Вказує, що з моменту ухвалення вказаних судових рішень в житті позивача відбулися ряд змін, а саме позивач з відповідачем [PERSON] вирішили спробувати відновити сімейні стосунки та почали проживати однією сім`єю. [INFO] у позивача та відповідача [PERSON] народився син - [PERSON] . Після народження сина сімейні відносини позивача з відповідачем [PERSON] знов зіпсувалися та в подальшому відповідач [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2021 року з позивача на користь відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/17 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 20 січня 2021 року до досягнення дитиною - сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2021 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/9 частини всіх видів доходу позивача. Вказані зміни відобразилися на матеріальному становищі позивача, оскільки станом на день звернення до суду загальний розмір аліментів, який позивач сплачує за судовими рішеннями складає 75,2% від усіх видів його доходу. Сплачувати аліменти у таких розмірах позивач не має можливості, так як у позивача взагалі не залишається грошових коштів на своє утримання. Загальна сума середньомісячного доходу позивача складає близько 54290 грн. Після сплати аліментів, податків та комунальних послуг у позивача залишається на руках близько 8127 грн. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. 11 лютого 2022 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява, у якій відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 08.04.2022 № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 04 квітня 2009 року (а.с.9). Від шлюбу позивач та відповідач [PERSON] мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року у справі №2-3348/08, що набрало законної сили 14 жовтня 2008 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 вересня 2008 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). З 03 липня 2010 року позивач з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають спільних синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-13). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року у справі №235/6961/15-ц, що набрало законної сили 08 лютого 2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 25 серпня 2015 року (а.с.15). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2021 року у справі №235/306/21, що набрало законної сили 02 березня 2021 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/17 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 20 січня 2021 року, до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] (а.с.16-17). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2021 року у справі №235/2434/21, що набрало законної сили 17 червня 2021 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/9 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.18). Відповідно до довідки Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14 грудня 2020 року, на примусовому виконанні у відділі перебувають стосовно стягнення з [PERSON] виконавчі провадження №9412968 з примусового виконання виконавчого листа №2-3348, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 01 жовтня 2008 року, та №48795654 з примусового виконання виконавчого листа №235/6961/15-ц, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 09 вересня 2015 року (а.с.19). Згідно довідки Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02 грудня 2021 року, позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з липня 2021 року по грудень 2021 року склав 56020 грн (а.с.20). Також відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» від 16 грудня 2021 року, позивач з 13 жовтня 2021 року працює на посаді гірника очисного забою та йому нараховано дохід за період з жовтня по листопад 2021 року у розмірі 61643,05 грн (а.с.21). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року по справі №2-3348/08 на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з частки до 1/9 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, судом враховується наступне. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народилися ще діти від іншого шлюбу, на утримання яких з нього стягуються аліменти за рішенням суду, а також за рішенням суду з позивача стягуються аліменти на утримання відповідача [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року по справі №2-3348/08 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Будь-яких належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, окрім доказів щодо народження у позивача дітей від іншого шлюбу та стягнення з нього на їх утримання аліментів, суду не надано. З наданих суду довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02 грудня 2021 року та Приватного акціонерного товариства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» від 16 грудня 2021 року обставини, на які посилається позивач у позові щодо погіршення його майнового стану та того, що загальний розмір аліментів, які він сплачує за судовими рішеннями, складає 75,2%, не знайшов свого підтвердження (а.с.20,21). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2008 року, а також тієї обставини, що станом на час розгляду справи син [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, у задоволенні позову в даній частині слід відмовити. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду даної справи судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року у справі №235/6961/15-ц на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 2/9 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, судом враховується заява відповідача [PERSON] від 11 лютого 2022 року, у якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи фактичні обставини справи та вимоги закону, слід з дня набрання даним рішенням законної сили аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зменшити до 2/9 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця до повноліття дітей. З огляду на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 496,20 грн (50 % суми сплаченого судового збору), а інші 50 % сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial