Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 березня 2024 року [PERSON] через свого представника, адвоката Олійник Я.Л., звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до судового наказу від 02 жовтня 2017 року, виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області, за яким з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтував тим, що у нього від іншого шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Наразі у позивача з`явилися нові зобов`язання по утриманню як малолітньої доньки і дружини, так і своїх батьків, які з виходом на пенсію потребують додаткового утримання з боку позивача, що в будь-якому разі впливає на матеріальний стан позивача та можливість надавати утримання сину Матвію у раніше визначеному розмірі. Крім того, позивач є діючим військовослужбовцем та з початком повномасштабного вторгнення росії на територію України 24 лютого 2022 року, через недостатнє забезпечення має необхідність у постійному оновленні спорядження для несення служби за власний рахунок, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 22 березня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~04.04.2024 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, де остання позовні вимоги не визнає та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заявлена вимога у заяві про видачу судового наказу є мінімальним гарантованим розміром, що має сплачувати батько на утримання своєї дитини. Посилання позивача на погіршення його матеріального стану є безпідставним, оскільки останній витрачає значні кошти на адвокатські послуги (подання позовної заяви про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини справа №176/2141/23, про зменшення розміру аліментів, оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, заявляючи необґрунтовані вимоги до неї щодо походження їх сина Матвія від нього, що було встановлено під час розгляду справи №176/2141/23. Таким чином, на думку відповідачки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що з моменту ухвалення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом мінімальному гарантованому розмірі, який відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, працює, має стабільний щомісячний дохід, а зменшення розміру аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. \~ \~ \~ \~Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 31 липня 2017 року. Також судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано 11 липня 2015 року відділом ДРАЦС Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 147 (а.с.8) Від даного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про її народження вказано позивача. (а.с.9) Згідно довідки №1128/318/183/ПС [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 30.12.2022 по теперішній час. (а.с.11) На підтвердження погіршення свого матеріального становища позивач не надав жодних доказів, зокрема додатки до позовної заяви не містять довідки про доходи останнього. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти\~одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. За положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій\~статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої\~статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти\~платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що він вдруге одружився, має на утриманні ще одну дитину, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою, народження дитини від іншого шлюбу, не є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану, а наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Отже, доводи позивача про те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дитина від іншого шлюбу, є необґрунтованими, оскільки зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Інші доводи позивача, щодо наявності на його утриманні батьків похилого віку та самостійного утримання себе самого під час перебування на військовій службі нічим не підтверджено. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться. Враховуючи наведене вище, суд не знаходить достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного

Outcome: dismissed