Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 14.03.2024 року - з уточненою позовною заявою до Зміївської територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є її рідною матір`ю, яка померла [INFO] . За життя мати перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі [PERSON] разом з матір`ю придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який в цілому був оформлений на ім`я [PERSON] . Враховуючи норми статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, набутий під час шлюбу житловий будинок належав їм у рівних частках по частці кожному. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті були мати позивачки [PERSON] та його син [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті останнього у рівних частинах. Мати, як спадкоємиця першої черги, яка постійно проживала разом із померлим [PERSON] (спадкодавцем) на час відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] , є такою, що прийняла спадщину, відповідно до положень ч.3 статті 1268 ЦК України Таким чином, матері за життя належала частки вказаного будинку як спільної сумісної власності подружжя, а також частка будинку в як частка у спадковому майні. Іншу частку житлового будинку прийняв у спадщину шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою син померлого [PERSON] [PERSON] , на підставі чого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області було заведено спадкову справу №20/2015. Однак отримати Свідоцтво на частку в спадковому майні [PERSON] не встиг, оскільки помер, а єдиним спадкоємцем після його смерті є його дочка, відповідач [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала разом з ним за однією адресою в м. Харків на день його смерті, внаслідок чого вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Спадкову справу за №5/2022 після смерті [PERSON] було заведено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік Оленою Володимирівною. Отже, за життя [PERSON] на праві приватної власності належало частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлої матері. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Кожушної з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Кожушної їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що позивачкою пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та через те, що відсутні документи, які підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на спадкове майно. Дійсно, всі документи на спірний будинок, оформлені на ім`я померлого чоловіка матері [PERSON] , і мати в зв`язку з похилим віком та відсутністю достатніх коштів не вважала за необхідним отримувати документи на своє ім`я, що не позбавляло матір права власності на це майно та не є підставою для позбавлення позивачки спадкових прав. Стосовно звернення до нотаріуса за межами встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначає, що 24.02.2022 року почалася повномасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, і територія Зміївської територіальної громади Чугуївського району Харківської області з 24.02.2022 року і до теперішнього часу віднесена до території активних бойових дій. В перші місяці в громаді не в повній мірі працювали всі державні установи, нотаріуси, в тому числі не працювали державні і нотаріальні реєстри. Кабінет Міністрів навіть ухвалював постанову про продовження всіх строків, в тому числі й нотаріальних, на період воєнного стану в Україні. Після смерті матері, окрім вище вказаних обставин, позивач захворіла на тривалу хворобу та була позбавлена можливості самостійно пересуватися, в зв`язку з чим не мала можливості особисто подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. І, як тільки в неї з`явилася така можливість та покращився стан здоров`я, вона одразу ж звернулася до нотаріуса. Тобто, встановлений законом шестимісячний строк пропущений нею з поважних причин в зв`язку з хворобою, проміжок пропуску строку до моменту звернення є незначним, і при цьому, позивач є єдиною, хто утримує спадковий будинок, та єдиним спадкоємцем першої черги. Таким чином, зважаючи на відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових та майнових прав та просить визнати за нею право власності на частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.08.2023 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті позовних вимог. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.04.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених вище, та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами в справі. Відповідач [PERSON] (Топчій), яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду та відзиву на позов не подавала. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Харкова, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ID-паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 06.08.2018 року органом 6334, Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6334-1917227-2018 від 17.08.2018 року (а.с.9). Згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] виданого Пенсійним Фондом України, позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком (а.с.17). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00038709154 від 02.03.2023 року вбачається, що дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] (а.с.11). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 09.04.1960 року Ленінським РАЦС м.Харкова, актовий запис про народження №502 від 09.04.1960 року, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Мати позивача [PERSON] одружилась вдруге 24.11.1973 року з [PERSON] , та змінила своє прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 24.11.1973 року Зміївським райбюро РАЦС Харківської області, актовий запис №211 від 24.11.1973 року (а.с.10). Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, 16.05.1995 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 16.05.1995 року за реєстровим номером 1-1246, (а.с. 13, 43-44). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис про смерть №226 від 14.08.2014 року (а.с.12). Станом на день своєї смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою на день його смерті була зареєстрована й проживала [PERSON] , що підтверджується відомостями Будинкової книги для прописки громадян, листа Зміївської міської ради Чугуївського району Харкіської області №2600 від 15.12.2023 року 27.01.2015 року до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області звернувся син померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] . Нотаріусом заведено спадкову справу №20/2015, однак відомостей про видачу Свідоцтва про право на спадщину посля померлого [PERSON] будь-кому зі спадкоємців матеріали нотаріальної справи не містять. (а.с.63-66). З Інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0000294-2024, №12-0000295 та №12-0000296-2024 від 24.01.2024 року вбачається, що станом на 13.11.2021 року [PERSON] , [INFO] (знятий з реєстрації 22.11.2021 року в зв`язку зі смертю) та відповідач [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.114-116, 119-121). Мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.11.2022 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №1224 від 30.11.2022 року (а.с.12). Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, листа Зміївської міської ради Чугуївського району Харкіської області №2600 від 15.12.2023 року, у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , спадкодавець [PERSON] , [INFO] , станом на дату своєї смерті [INFO] , дійсно було зареєстрована за цією адресою. Будь-які інші особи разом з нею не проживали й зареєстровані не були, що підтверджується довідкою Зміївської міської ради № 1375-Д від 25.12.2022 року (а.с.16). 26 липня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Л.Кожушної з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та нотаріусом було заведено спадкову справу № 160/2023 (а.с.74) Як вбачається із матеріалів Спадкової справи №160/2023, постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лілією Кожушною від 21.08.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 (три четвертих) частки у праві спільної власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з: відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ; а також відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.15, 73-90). Згідно Довідки Зміївської центральної районної лікарні № 3895 від 11.07.2023 року, позивач [PERSON] проходила лікування з діагнозом лівобічного коксоартрозу V ступеню (а.с.45) Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом. Відповідно до положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. Предметом позовних вимог у даній справі є оспорюване право власності спадкодавця [PERSON] на частки будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від визнання якого залежить право спадкування позивача [PERSON] , а також факт прийняття та поважність причин пропуску позивачем строку на прийняття спадщини. Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України\~№ 475/97-ВР\~від 17.07.1997\~"Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.5 статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину Відповідно до\~статті 5\~Цивільного кодексу\~України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено, що спірне будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] 16.05.1995 року під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавицею [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу,\~посвідченого Зміївською\~державною нотаріальною\~конторою Харківської області 16.05.1995 року за р. №1-1246. На момент смерті [PERSON] . 13.08.2014 року [PERSON] була зареєстрована й постійно проживала з ним у цьому ж будинку. Згідно статті 22 Кодексу про шлюб і сім`ю України, що діяв на момент придбання спірного будинковолодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За змістом ч.1 статті 28 Кодексу про шлюб і сім`ю України, у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. При цьому, відповідно до частин 2 - 3 статті 3 Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" від 01.07.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1) реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час придбання спірного будинковолодіння у 1995 році регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі Інструкція), проте така реєстрація не визнавалася обов`язковою та виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від її державної реєстрації. Згідно ч.3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 статті 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, незважаючи на відсутність державної реєстрації, [PERSON] на праві власності належала частка спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , як частка у спільному майні подружжя, а також нею успадкована частка цього ж будинковолодіння як спадкоємицею І черги після померлого [INFO] [PERSON] . З заявою про прийняття у спадщину іншої частки спірного будинковолодіння звернувся син [PERSON] [PERSON] , який Свідоцтво про право на спадщину не отримував, та помер [INFO] . Разом з [PERSON] на момент його смерті була зареєстрована й постійно проживала його донька - відповідач [PERSON] , яка не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак в силу положень ч.3 статті 1268 Цивільного кодексу України, має право на успадкування частки, належної її батькові, в зв`язку з чим визначена відповідачем у вказаній справі. За змістом положень статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч.1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, право власності спадкодавиці [PERSON] на спірне будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , виникло відповідно до положень діючого на той час законодавства, а тому позивач, як спадкоємиця за законом І черги, які в установленому законом порядку заявила про прийняття спадщини після померлої матері, має право на успадкування частки вказаного будинковолодіння. Що стосується обставин пропуску строку звернення позивача [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд зазначає, що 24\~лютого 2022\~року розпочалася\~військова агресія\~Російської Федерації\~проти України,\~в зв`язку\~з чим\~Указом Президента\~України №\~64/2022\~від 24.02.2022\~року,\~в Україні\~введено воєнний\~стан строком\~на 30\~діб,\~в подальшому\~неодноразово продовжений.\~ Територія Чугуївського\~району Харківської\~області,\~зокрема Зміївська\~міська територіальна\~громада та\~Слобожанська селищна\~територіальна громада,\~що знаходиться\~в межах\~юрисдикції Зміївського\~районного суду\~Харківської області,\~відповідно до\~Наказу Міністерства\~з питань\~Реінтеграції тимчасово\~окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами), з 24 лютого 2022 року віднесена до території, на якій ведуться активні бойові дії. Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» станом на 28.11.2022 року 23.07.2023 року (день звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем) введено певні обмеження вчинення нотаріальних дій нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії. Пунктом 3 цієї ж Постанови в редакції на час виникнення спірних правовідносин було встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Згідно положень статей 12-2, 20, 26 Закону України № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05. 2015, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивачки про значну ускладненість оформлення спадкових прав на території Зміївської територіальної громади, яка до теперішнього часу віднесена до зони активних бойових дій в умовах воєнного стану, а в період з лютого 2022 по липень 2023 року відсутність доступу до державних реєстрів та нотаріальних послуг, що з урахуванням погіршення стану здоров`я позивачки, є поважною причиною пропуску нею строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. За таких\~обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для задоволення позову. Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст..ст.141, 142 ЦПК України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved