Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Ідея Банк» грошові кошти, а АТ «Ідея Банк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, визначені у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги відповідача за кредитним договором №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019 в сумі 183589,08 грн, з яких: 92623,23 грн - заборгованість за основним боргом, 28938,89 грн заборгованість за відсотками, 62026,96 грн заборгованість за комісіями. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019 в розмірі 183589,08 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу її зареєстрованого місця проживання (0600256913191). Однак поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористалася. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 12.12.2019 АТ «Ідея Банк» (банк/кредитодавець), ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (страховий агент) та [PERSON] (позичальник/споживач/страхувальник/застрахована особа) уклали договір кредиту та страхування №Z02.00601.006075689, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту позитив, сума кредиту 100000,00 грн, процентна ставка 10% річних (змінювана), строк кредиту 30 місяці. Дата повернення кредиту 12.06.2022, повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок №29092010455278 (IBAN [NUMBER] ), відкритий у банку відповідно до графіку, викладеного у додатку № 1 до даного договору (п. 1.6 Договору). Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 85836,91 грн на рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 14163,09 грн згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього договору (п. 1.7 Договору). Відповідно до п. 1.8 Договору змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 0,5%. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов №Z02.00601. 006075689 від 12.12.2019. Згідно ордеру-розпорядження\~№1\~та №2\~від 12.12.2019 видано розпорядження про перерахування коштів за договором №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а останнє приймає права вимоги до позичальників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі прав вимог. Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактура в день підписання відповідного реєстру боржників, за умов виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору (п. 5.1 цього Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023). На виконання зобов`язань передбачених п. 4.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено оплату на користь АТ «Ідея Банк» за відступлення прав вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією №19913 від 11.07.2023. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~№2\~до договору\~факторингу №07072023\~від 07.07.2023,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права вимоги\~до відповідача\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №Z02.00601.006075689\~від 12.12.2019 на загальну суму 183589,08 грн, з яких: 92623,23 грн - заборгованість за основним боргом, 28938,89 грн заборгованість за відсотками, 62026,96 грн заборгованість за комісіями. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність вказаного договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора щодо кредитного договору №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Відповідно до\~наданих розрахунків\~заборгованість відповідача\~за кредитним\~договором №Z02.00601.006075689\~від 12.12.2019 становить 183589,08 грн, з яких: 92623,23 грн - заборгованість за основним боргом, 28938,89 грн заборгованість за відсотками, 62026,96 грн заборгованість за комісіями. Так, позивач, звернувшись із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки та комісію. Як слідує з матеріалів справи, зокрема вказаного кредитного договору, в останньому відсутні положення щодо погодження сторонами розміру та порядку нарахування комісії. Будь-яких інших належних документів на підтвердження існування підстав, зокрема щодо нарахування комісії та її розміру матеріали справи не містять. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді комісію. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 62026,96 грн слід відмовити. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №Z02.00601.006075689 від 12.12.2019 у сумі 121562,12 грн, з яких: 92623,23 грн - заборгованість за основним боргом, 28938,89 грн заборгованість за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 2004,97 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial