Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Адвокат Дементьєва Ю.С., діючи в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] в 12 березня 2024 року. В підтвердження пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 28.12.2021 року сторони зареєстрували шлюб в Інгульському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) про, що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 522. Від вказаного шлюбу у сторін діти відсутні. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та відсутність розуміння один одного, внаслідок чого між ними виникали конфлікти та сварки з різних підстав. В позові вказала що з квітня місяця 2022 року сторони проживають окремо та шлюб існує між ними лише формально. Позивачка стверджує, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. А тому просить позовні вимоги задовольнити. 15.03.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте від адвоката Дементьєвої Ю.С. неодноразово надходила заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом прийнято рішення про розгляд справи по суті. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2021 року сторони зареєстрували шлюб в Інгульському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 522, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.11). Згідно позовної заяви, від шлюбу сторони не мають дітей. Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, сторони остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. Відповідач не бажає подати спільну заяву та розірвати шлюб у порядку визначеному ст.106 СК України. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка виявила бажання змінити прізвище набуте у шлюбі на дошлюбне « [PERSON] », що є її правом. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно якої\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved