Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 21.02.1986 до 28.07.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторонами було виплачено пайові внески та згодом оформлено право власності на квартиру загальною площею 51,5 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Указана квартира зареєстрована за [PERSON] . Крім цього, 12.04.2016 [PERSON] , діючи від імені позивача на підставі довіреності, уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 37,3 кв. м., житловою площею 18,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що зазначена квартира придбана нею під час перебування у шлюбі, проте за її особисті кошти. За таких підстав позивач просить в порядку поділу майна подружжя: 1) визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.08.2023 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 24.08.2023 позивач усунула недоліки позовної заяви. 25.08.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 27.09.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 27.09.2023 у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] зупинене провадження у даній цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] 22.03.2024 поновлено провадження у даній цивільній справі та залучено [PERSON] , [PERSON] до участі у даній цивільній справі як правонаступників відповідача [PERSON] . Підготовче засідання призначене на 18.04.2024. 18.04.2024 розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. у щорічній основній відпустці. Підготовче засідання призначене на 09.05.2024. 09.05.2024 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2024. У судове засідання 05.06.2024 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 05.06.2024 відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їхній представник адвокат Будз Т.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Правом подання відзиву відповідачі не скористалися. Представник відповідачів подав до суду заяву про розгляд справи без його та відповідачів участі, позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд встановив, що 21.02.1986 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). У даному шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 16, 17). 28.07.2017 шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складений актовий запис № 42 (а.с 15). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 42). Відповідно до листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Савки В.І. спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини. Так, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1 ст. 55 ЦПК України). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 41587808 від 31.07.2015 та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 41587833 від 31.07.2015, квартира загальною площею 51,5 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 693515961101, зареєстрована за [PERSON] (а.с. 18, 19). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 57423065 від 15.04.2016 вбачається, що квартира загальною площею 37,3 кв. м, житловою площею 18,3 кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 874725861101, зареєстрована за [PERSON] (а.с. 22). Указані обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що спірне нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбане та зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] під час перебування останніх у шлюбі. Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 12.04.2016 між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Національний резерв» (продавець) та [PERSON] , який діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, (покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець продає, а покупець купляє у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, і сплачує за неї ціну, визначену цим Договором (а.с. 20, 21). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що указана квартира придбана позивачем під час перебування у шлюбі з [PERSON] , проте за особисті кошти позивача. На підтвердження зазначених обставин позивач надала довідку та її офіційний переклад з італійської мови на українську, з якої вбачається, що у період з 2011 року до 2016 року дохід позивача становив 63025,30 євро (а.с. 30). При цьому у заяві від 18.05.2024 відповідачі зазначили, що визнають ті обставини, що з 2009 року позивач та [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, проживали окремо та не вели спільне господарство. Також відповідачі визнають, що зазначена вище квартира придбана за особисті кошти позивача та є її особистою приватною власністю. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відтак суд вважає, що позивач довела належними та достатніми доказами ті обставини, що під час перебування у шлюбі позивач з 2009 року не вела спільне господарство з [PERSON] , була працевлаштована та отримувала дохід у розмірі, який був достатнім для самостійного придбання квартири. З урахуванням\~викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для визнання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , особистою приватною власністю позивача. Щодо квартири за адресою: [ADDRESS] суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому слід зазначити, що Верховний Суд в постановах від 27.01.2020 у справі № 442/8047/16-ц та від 29.01.2021 у справі № 161/14048/19 дійшов висновку, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно з відповіддю ПП «Люкс» № 166 від 14.08.2023 (а.с. 26) станом на березень 2001 року усі пайові внески членів кооперативу, у тому числі по квартирі [ADDRESS] виплачені в повному обсязі. Відтак суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачами той факт, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрована за [PERSON] під час перебування останнього у шлюбі з позивачем, належить подружжю на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу між ними у рівних частках. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачами позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила\~судовий збір у сумі 7110,45 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 641510039 від 15.08.2023 (а.с. 5). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved