Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася через свого представника до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про припинення іпотеки, скасування записів про іпотеку та заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та [PERSON] укладено договір кредиту №1189 від 18.08.2005 з кінцевим терміном повернення кредиту до 17.08.2025. Крім того, 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №04/1-241, відповідно до умов якого, іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку Банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №1189 від 18.08.2005 наступне нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] : житловий будинок житловою площею 302,3 кв.м., загальною площею 508,2 кв.м., а також споруди Б, Б1, споруди №№ 1-10 та земельну ділянку, площею 0,3003 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер не зазначено. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24.12.2010 у справі №2-1810/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа АКБ «Укрсоцбанк», про розподіл майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,3003 га, кадастровий номер 712985200:02:002:0001. В подальшому, 17.12.2010 приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис №4360, яким звернено стягнення на предмет іпотеки у якості погашення заборгованості за договором кредиту. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2023 у справі №761/25815/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.06.2023 у справі №707/2682/20, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 24.10.2023, відмовлено в задоволенні позову AT «Сенс Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачка вважає, що відповідач використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису, тому перестали існувати будь-які законні обставини та способи для звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з тим, що іпотека, яка є підставою для обтяження будинку та земельної ділянки позивачки, не припинена, таке обтяження досі не знято, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачкою її права власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, представник позивачки просить: - визнати припиненою іпотеку житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за укладеним між [PERSON] та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є AT «Сенс Банк», іпотечним договором №04/1-241 від 18.08.2005, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за № 2337) та Договором про внесення змін до іпотечного договору від 11.08.2009, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за № 1807); - визнати припиненою іпотеку земельної ділянки, кадастровий номер 7124985200:02:002:0001, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є AT «Сенс Банк», іпотечним договором №04/1-241 від 18.08.2005, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за № 2338) та Договором про внесення змін до іпотечного договору від 11.08.2009, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за № 1807); - виключити запис № 2303553 в Державному реєстрі іпотек про реєстрацію іпотеки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано 11.08.2009 нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І.; - виключити запис № 2303456 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони на нерухоме майно, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано 18.08.2005 р. нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Дудкою Г.І.; - виключити запис № 4217783 в Державному реєстрі іпотек про реєстрацію іпотеки земельної ділянки, кадастровий номер 7124985200:02:002:0001, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано 18.08.2005 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г.; - виключити запис № 4217630 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер 7124985200:02:002:0001, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано 18.08.2005 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г.; - стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 7267 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. 1.2. Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволенні заявлених вимог. Зазначив, що неналежне виконання позивачем взятих за кредитним договором зобов`язань призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.12.2010 в еквіваленті у національній валюті становила 534921,29 грн. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк» (після перейменування - AT «Сенс Банк»). Оскільки строк дії іпотечного договору сторонами не встановлено, кредитор не отримав задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки або у будь- який інший спосіб, а основне зобов`язання не є повністю виконаним та не припинилося, то підстав для припинення зобов`язання та іпотеки відсутні. Позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би про припинення зобов`язання чи припинення іпотеки. Також вважає заявлений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу необгрунтованим. 1.3. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Представник відповідача АТ «Сенс Банк» в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (на даний час назву змінено на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] укладено договір кредиту №1189, в якому кінцевим терміном повернення кредиту з урахуванням внесених до договору змін визначено дату 17.08.2025. 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»), та [PERSON] укладено іпотечний договір №04/І-241, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №1189 від 18.08.2005 наступне нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] : житловий будинок житловою площею 302, 3 кв.м., загальною площею 508, 2 кв.м., а також споруди Б, Б1, споруди №№ 1-10, та земельну ділянку площею 0,3003 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. Відповідно до пункту 1.6 договору іпотеки від 18.08.2005 №04/І-241, іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому порядку. За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4, пунктів 4.1, 4.2 договору іпотеки від 18.08.2005 №04/І-241 у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених у підпунктах 2.1.1-2.1.11 цього договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання позичальником основного зобов`язання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5 договору іпотеки від 18.08.2005 №04/І-241 передбачено, що іпотекодержатель має право за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів: на підставі рішення суду (підпункт 4.5.1); на підставі виконавчого напису нотаріуса (підпункт 4.5.2); шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 4.5.3); шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 4.5.4); шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (підпункт 4.5.5). У пункті 6.3 вищевказаного договору вказано, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством. України, зокрема Законом України «Про іпотеку». 2.2. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24.12.2010 у справі №2-1810/2010 при розподілі майна подружжя [PERSON] та [PERSON] спірний будинок та земельна ділянка були передані у власність [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] 01.08.2014 року було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] , а саме на: житловий будинок А-2 житловою площею 203,0 кв.м., загальною площею 488,1 кв.м., а також житловий будинок Б1. В реєстрі також наявний запис про накладення обтяження на це майно у вигляді іпотеки. Крім того, 08.01.2014 за позивачкою [PERSON] було зареєстровано прав власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124985200:02:002:0001. В реєстрі також наявний запис про накладення обтяження на це майно у вигляді іпотеки. 2.3. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.08.2018 у справі № 2-3152/11 позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом по кредитному договору № 1189 від 18.08.2005 в сумі 1 079 030,22 грн. Вказані обставини встановлені рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.06.2023 у справі № 707/2682/20. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2023 у справі № 761/25815/21 виконавчий напис № 4360 від 17.12.2010, що був вчинений приватним нотаріусом Паракудою І.В. з приводу звернення стягнення на житловий будинок позивачки в якості предмету іпотеки, визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили, відомостей про його скасування у суду немає. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.06.2023 у справі №707/2682/20 у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Однак, постановою Черкаського апеляційного суду від 24.10.2023 вищевказане рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.06.2023 у справі № 707/2682/20 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] змінено та викладено мотивувальну частину в новій редакції. Зокрема апеляційний суд вказав, що [PERSON] , набувши у власність 01.08.2014 нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором № 04/І-241 від 18.08.2005, набувала статусу іпотекодавця, тому має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, а відтак і відповідає іпотечним майном за неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Попереднім кредитором (ПАТ «Укрсоцбанк») обрано певний спосіб захисту цивільних прав, зокрема, вчинення виконавчого напису нотаріусом, а на підставі договору факторингу до нового кредитора (АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк») перейшло право вимоги у вказаних правовідносинах, отже підстав для звернення стягнення вдруге на той самий предмет іпотеки на підставі рішення суду немає. Крім того, на момент звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчий напис нотаріуса № 4360 був чинним та тривала стадія примусового виконання звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним виконавчим написом, тобто іпотекодержатель не лише обрав два способи звернення стягнення на предмет іпотеки в порушення п. 4.5 договору іпотеки 18.08.2005 № 04/І-241 та ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а й мав намір застосувати їх одночасно, що також є недопустимим. 3.Релевантні джерела права 3.1. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідально до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений у зобов`язанні строк. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. 3.2. У статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 5 статті 3 вищевказаного Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (стаття 7 Закону України «Про іпотеку»). Частинами першою, другою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. 3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 вказано, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 545/747/20 вказано, що за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу, а Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. Недоведеність виконання позичальником/поручителями в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором обумовлює відсутність передбачених законом підстав вважати припиненою іпотеку за договорами іпотеки, укладеними в забезпечення такого зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2019 року у справі № 357/9784/18 вказано, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. За своєю суттю вчинення виконавчого напису не є вирішенням спору між кредитором та боржником, а є лише підтвердженням безспірності зобов`язання боржника. Матеріали справи не містять даних про те, що зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами виконані. Сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. З вищенаведених письмових доказів вбачається, що позичальник [PERSON] уклав кредитний договір та неналежним чином виконав його умови, у зв`язку із чим з нього був стягнутий відповідний розмір заборгованості в судовому порядку. Докази виконання ним зобов`язань за кредитним договором або за рішенням суду відсутні. Вказані обставини не оспорювалися будь-ким з учасників процесу. Позивачка [PERSON] стала одноосібною власницею предметів іпотеки (житлового будинку та земельної ділянки) вже після укладення третьою особою [PERSON] договору іпотеки. Проте, в силу ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека зберегла свою дію для позивачки. Суд зазначає, що недоведеність виконання позичальником в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором обумовлює відсутність передбачених законом підстав вважати припиненою іпотеку за договорами іпотеки, укладеними в забезпечення такого зобов`язання. В даному випадку позичальник [PERSON] не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, доказів на користь протилежного до суду надано не було. Отже, відсутні підстави для припинення іпотеки на спірні об`єкти нерухомого майна. Наявність судового рішення про стягнення з [PERSON] на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Крім того, навіть сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу, а Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. Стосовно аргументу представника позивачки про те, що іпотекодержатель вже реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, суд зазначає, що за своєю суттю вчинення виконавчого напису не є вирішенням спору між кредитором та боржником, а є лише підтвердженням безспірності зобов`язання боржника. Сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Більш того, в даному випадку виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки є скасованим та не перебуває на виконанні. Щодо висновків апеляційного суду у постанові від 24.10.2023 по справі № 707/2682/20 про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, суд зазначає, що по-перше, вказані висновки ґрунтувалися на тому факті, що виконавчий напис нотаріуса був чинним та тривала стадія його примусового виконання, в той час як станом на теперішній час цей виконавчий напис є скасованим. По-друге, вказані висновки апеляційного суду не є обов`язковими для суду першої інстанції в цій справі. По-третє, неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. І нарешті, по-четверте, як вірно вказано у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2019 року у справі № 357/9784/18, сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки. Суд також звертає увагу на те, що представник позивачки так і не вказала у позовній заяві або в судовому засіданні конкретну норму Закону, на підставі якої вона вважає можливим припинити спірну іпотеку. 4.2. Підводячи підсумок, суд зазначає, що у задоволенні позову належить відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. 5.Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як представником відповідача або третьою особою не надано доказів наявності у них судових витрат. У зв`язку із цим, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed