Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

12.04.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця села Багринівці Літинського району Вінницької області, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування цих вимог зазначила, що вона у період з 01.06.2020 року по 31.12.2020 року проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] , від якого завагітніла. Однак, в листопаді-грудні 2020 року між ними виникли суперечки та непорозуміння, та в січні 2021 року [PERSON] її покинув, і з цього часу вони фактично припинили свої стосунки. [INFO] вона народила сина [PERSON] , державну реєстрацію народження якого здійснила в порядку ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] не визнає своє батьківство та не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 03.05.2023 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 27.06.2023 року, у справі призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставлене наступне питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? Повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/102-23/12125-БД від 21.08.2023 року, судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сушко О.В. повідомила суд про неможливість проведення експертизи через нез`явлення [PERSON] , [PERSON] та дитини [PERSON] , для відбору експериментальних зразків. За клопотанням позивача [PERSON] , суд 30.11.2023 року постановив ухвалу, якою у даній справі повторно призначив судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручив експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставив наступне питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? Повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/102-23/22080-БД від 08.02.2024 року, старший судовий експерт сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Немикін О.М. повідомив суд про неможливість проведення експертизи через нез`явлення [PERSON] для відбору експериментальних зразків. Згідно ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 26.02.2024 року, поновлено провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 18.03.2024 року, закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить суд справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Третя особа представник Калинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. В матеріалах справи наявний лист від 30.04.2024 року № 201/28.21-35, згідно якого начальник відділу Гавронська Л.П. просить суд розглянути справу за відсутності представника органу ДРАЦС. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та\~учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 11 березня 2021 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що складено актовий запис № 80. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00039144618, сформованого 05 квітня 2023 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відомості про батька [PERSON] , [INFO] [PERSON] , записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України. Позивач звернувшись до суду із даним цивільним позовом, в якому просить визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, відносно сина [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області. На підтвердження факту батьківства позивач надала суду довідку з органу місцевого проживання про фактичне місце проживання відповідача на час фактичних шлюбних відносин із нею; переписку відповідача щодо дитини; фотознімки відповідача з дитиною. Відповідач будучи обізнаним про наявність даного спору, що перебуває в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області, та належним чином повідомленим про можливість надання своїх заперечень проти позовних вимог та наданих позивачем доказів, останні не оспорив та заперечень з приводу встановлення свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , не надав. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.11.2023 року, у справі призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставлене наступне питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? Суд відповідно до клопотання старшого судового експерта сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Немикіна О.М. від 25.12.2023 року, а також клопотання судового експерта сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сушко О.В., повідомив належним чином відповідача [PERSON] про необхідність з`явлення до цієї експертної установи для відібрання у нього експериментальних зразків. Проте, судово-біологічна (генетична) експертиза не була проведена, оскільки відповідач [PERSON] не з`явився до експертної установи, для відбору експериментальних зразків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи. Статтею 121 СК України\~встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Згідно із\~статтею 125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої\~статті 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою\~статті 135 СК України\~передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі\~статті 128 СК України\~факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що\~рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень, згідно з яких жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц\~\~зазначено, що\~СК України\~не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved