Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

27.12.2024 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2016 №F94.304.70454, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11165,19 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6938,71 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 14218,62 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1189,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 4600,08 грн.; за договором від 25.05.2016 №F94.304.70389, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 14409,57грн., заборгованості за відсотками у розмірі 9051,05 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 16846,40 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1483,92 грн., інфляційних втрат у розмірі 5736,41 грн.;, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 29.07.2016 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №F94.304.70454. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 17252,00 грн. Відповідно до п. 1.5 Договору кредиту за користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 16,5000% річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 17252,00 грн. в строки визначені умовами договору. Крім того, 25.05.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №F94.304.70389. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 19581,00 грн. Відповідно до п. 1.5 Договору кредиту за користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 16,5000% річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 19581,00 грн. в строки визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за договорами належним чином не виконує. У зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість станом на 03.12.2020 (дата відступлення) за договором від 29.07.2016 №F94.304.70454 у сумі 32322,52 грн.; за договором від 25.05.2016 №F94.304.70389 у сумі 40307,02 грн. 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги до боржника. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за Договором від 29.07.2016 №F94.304.70454 та Договором №F94.304.70389 від 25.05.2016, що укладені між АТ «Ідея Банком» та відповідачем. Ухвалою суду від 03.01.2024 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просив про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, вказана ним причина повторної неявки визнається судом не поважною, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено факт укладення між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем 29.07.2016 року кредитного договору №F94.304.70454. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 17252,00 грн. Відповідно до п. 1.5 Договору кредиту за користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 16,5000 % річних від залишкової суми кредиту. Також сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно і термін та в розмірах, встановлених згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 17252,00 грн. строком на 29.07.2018 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього Договору. Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 124.3000% (п. 5.7. Договору кредиту). Договором кредиту, наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 17252,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Також, 25.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № F94.304.70389/ Відповідно до п.1.1 Договору кредиту № F94.304.70389 від 25.05.2016 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 19581,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.5. Договору Кредиту 2 за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 16.5000% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.12. Договору Кредиту 2 за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі визначеним графіком щомісячних платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 19581,00 грн. строком на 25.11.2018 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього Договору. Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 122.4000%. Договором кредиту, наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 19581,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №F94.304.70454 від 29.07.2016 року станом на 03.12.2020 р. (дата відступлення) становить 32322,52 грн, яка складається з: - \~ \~ \~ \~заборгованості за основним боргом -11165,19 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 6938,71 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 14218,62 грн. Договором №F94.304.70389 від 25.05.2016 року станом на 03.12.2020 р. (дата відступлення) становить 40307,02 грн, яка складається з: - \~ \~ \~ \~заборгованості за основним боргом - 14409,57 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -9051,05 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 16846,40 грн. 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги до боржника. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. З огляду на це, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» належить стягнути суму заборгованості в розмірі 85639,91 грн., за договором від 29.07.2016 №F94.304.70454, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11165,19 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6938,71 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 14218,62 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1189,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 4600,08 грн.; за договором від 25.05.2016 №F94.304.70389, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14409,57 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 9051,05 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 16846,40 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1483,92 грн., інфляційних втрат у розмірі 5736,41 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд дійшов таких висновків. Так, в позовній заяві, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір №28092021-1 від 28.09.2021 р. між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» про надання правової допомоги; Додаткова угода №6 від 12.06.2023 р., Акт №16 прийому-передачі Реєстру Боржників від 12.06.2023 р., Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги, з вказанням розміру та обсягу наданої правової допомоги із зазначенням вартості, а саме вартість наданих послуг із правової допомоги складає 112000,00 грн., в яку відповідно включено правову допомогу за позовом до [PERSON] , в розмірі 14000,00 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» та підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц(провадження № 61-39474св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, заявлені позивачем вимоги, їх складність та об`єм досліджених судом доказів, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved