Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 10 червня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , належного позивачу. 27 липня 2023 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ «Страхова компанія ARX» на підставі полісу № EP210965963 від 29 вересня 2022 року. Ліміт відповідальності становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 000 грн. Акціонерним товариством «Страхова компанія ARX» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 158 000 грн. Згідно рахунку-фактури № 3Н-1007190 від 23 червня 2023 року, складеного ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , становить у розмірі 484 657,75 грн. Крім того, для повного відшкодування завданої транспортному засобу позивача шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом без врахування зносу) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 317 755,92 та судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року продовжено розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 10 червня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , належного позивачу (а.с. 8-9, 10). 27 липня 2023 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ «Страхова компанія ARX» на підставі полісу № EP210965963 від 29 вересня 2022 року. Ліміт відповідальності становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 000 грн (обставини, що не оспорюються сторонами). Акціонерним товариством «Страхова компанія ARX» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 158 000 грн (обставини, що не оспорюються сторонами). Згідно рахунку-фактури № 3Н-1007190 від 23 червня 2023 року, складеного ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , становить у розмірі 484 657,75 грн (а.с. 15-16). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 331/09-23 від 14 вересня 2023 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , становить у розмірі 475 755,92 грн, вартість матеріального збитку становить у розмірі 185 231,16 грн (а.с. 17-41). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 317 755,92 грн. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом без врахування зносу) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, в якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні з огляду на таке. Розмір матеріального збитку, визначений позивачем є необґрунтованим, оскільки не підтверджений експертним висновком. Крім того, позивач вже відчужив транспортний засіб, витрати на ремонт якого просить суд стягнути з відповідача (а.с. 70-76). Позивач не скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України). Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Позивачем розраховано різницю суми відшкодування матеріальних збитків, виходячи із вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначеного у висновку експерта від 14 вересня 2023 року, у розмірі 475 755,92 грн за відрахуванням сплаченого страхового відшкодування у розмірі 158 000 грн, що становить 317 755,92 грн. Позивач не заперечує, що спірний транспортний засіб продано невідновленим та надає договір купівлі-продажу транспортного засобу від 07 вересня 2023 року (а.с.107-108, 109). Вважає, що з відповідача підлягають стягненню реальні збитки - витрати, які позивачка мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Щодо твердження позивача про відшкодування збитків суд вважає таке. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Отже, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням». Однак позивачем не доведено фактичні витрати у зв`язку з пошкодженням відчуженого транспортного засобу, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

Outcome: dismissed