Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Черкавський Ю.С. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Ву Тхі зуєн, відповідно до якої просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений ухвалою суду, серія та номер: справа №953/345/20, виданий 16.01.2020, видавник: Київський районний суд м. Харкова, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту №800003617, в забезпечення виконання якого між вказаними сторонами укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором, позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак, позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно на даний час неможливо, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 по справі №953/345/20 накладено арешт на предмет іпотеку, та накладено заборону на його відчуження, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Представник третіх осіб адвокат Ястребова Є.Б. в судовому засіданні заперечувала проти позову, та просила в його задоволенні відмовити. 16.10.2020 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена Колесник С.А. 20.10.2020 судом спрямовано запит до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, відповідь на який надійшов до суду 04.11.2020. Ухвалою судді від 06.11.2020 відкрито загальне провадження по вказаній справі. Ухвалою суду від 21.01.2021 залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПП «ЮК «Право Груп». Ухвалою суду від 27.05.2021 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.07.2021 закрито провадження по вказаній справі. Постановою Харківського апеляційного суду від 06.12.2021 ухвалу суду від 15.07.2021 скасовано, та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 24.12.2021 справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 15.02.2022 вказану позовну заяву прийнято до провадження судді. Протокольною ухвалою суду від 22.04.2024 залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АО «Ястребова і партнери». Протокольною ухвалою суду від 24.05.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору БЕБ. Судом встановлено, що 11.04.2008 між акціонерним товариством «Сенс Банк», правонаступник Закритого акціонерного товариства «ЗАТ» «Альфа - Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 800003617, згідно якого банком було надано кредит в розмірі 600000,00 доларів США на строк користування до 11.04.2023р. із сплатою 13,8% річних на оплату вартості будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,1га, на якій розташований зазначений будинок. На виконання вказаного кредитного договору, в цей же день між вказаними сторонами було укладено іпотечний договір №800003617-И, відповідно до умов якого вказаний житловий будинок та земельну ділянку передано в іпотеку. 30.10.2014 Київським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі №640/12585/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до By Txi Зуєн, Нгуєн Тхє Кі про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №800003617 від 11.04.2008 у розмірі 31157461,99 (тридцять один мільйон сто п`ятдесят сім тисяч чотириста шістдесят одна грн. 99 коп.) грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 5271577,95 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 3363050,03 грн. (за період з 11.08.2010р. по 14.07.2014р.); пені в розмірі 22522834,01грн. (за період з 11.03.2011р. по 14.07.2014р.), а також простягнення з By Txi Зуєн, Нгуєн Тхє Кі, з кожного, на користь банку сплаченого судового збору в розмірі 1827,00 грн. 13.12.2017 апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення по справі №640/12585/14-ц за апеляційною скаргою Нгуєна Тхє Кі на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014, яким апеляційну скаргу задовольнив частково та вирішив: скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 в частині стягнення 5271577,95 грн., відмовивши у задоволені позову ПАТ «Альфа-Банк» в цій частині. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 - змінити. Зменшити розмір солідарного стягнення з By Txi Зуєн та Нгуєн Тхє Кі на користь ПАТ « Альфа-Банк» :процентів - до розміру 2283705,99 грн., пені - до 11501267,88 грн. В іншій частині, що стосується стягнення сплаченого судового збору, рішення районного суду залишити без змін. Постановою Верховного Суду від 03.07.2019 частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] . рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 та рішення апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 скасовані. У позові ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Також, судовим розглядом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року задоволено заяву представника позивача Приватного підприємства «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» Адвокатського об`єднання «Ястребова і партнери» про забезпечення позову по справі за позовом Приватного підприємства «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та вжито заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будинку, що належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), розташований за адресою: [ADDRESS] , на час розгляду цивільної справи №953/345/20. Згідно змісту заявлених позовних вимог, АТ «Сенс Банк» просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений ухвалою суду, серія та номер: справа №953/345/20, виданий 16.01.2020, видавник: Київський районний суд м. Харкова, оскільки позивач не має змоги отримати постанову суду з іншої справи. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 1стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частини 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту (частини перша, друга статті 5 ЦПК України, частина друга статті 16 ЦК України). Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Реалізуючи своє право на судовий захист, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позовом є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18 виснувала, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача, а також обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійними підставами для відмови у позові. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив про захист свого права власності шляхом зняття арешту з належного йому майна, зазначивши відповідачем [PERSON] . Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 299/2931/17 зазначено, що відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Таким чином, юридичною особою, в інтересах якої було арештовано майно, обтяження на яке просить зняти позивач, є приватне підприємство «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП», саме ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будинку, що належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), розташований за адресою: [ADDRESS] , на час розгляду цивільної справи №953/345/20. Вищевказана особа була залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, однак процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є відмінним за обсягом прав та обов`язків. Позивач не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів у справі. Отже, при зверненні до суду позивач неповно визначив суб`єктний склад учасників справи, зокрема, крім боржника, не залучив стягувача, в інтересах якого накладено арешт, співвідповідачем, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті. Однак, постановою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року задоволено апеляційну скаргу\~ [PERSON] в особі представника адвоката Нелюба Сергія Анатолійовича, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року скасовано, в задоволенні заяви Приватного підприємства\~«Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2021 року відмовлено приватному підприємству «Юридична компанія «Право Груп»\~у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на\~постанову Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року\~у справі за\~заявою\~приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» про забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг. Тобто, питання про скасування арешту зі спірного майна вже був вирішений в судовому порядку. Посилання представника позивача, що позивач не в змозі отримати вказану копію постанови суд вважає необгрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.12 ст. 272 ЦПК України, особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого судом будь-якої інстанції. Відповідно до ч. 1-6 ст. 9 ЗУ «Про доступ до судових рішень» особа, яка не бере (не брала) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, може звернутися до апарату відповідного суду з письмовою заявою про: 1)\~надання можливості\~ознайомитися із\~судовим рішенням\~у приміщенні\~суду; 2)\~надання можливості\~виготовити копії\~судового рішення\~за допомогою\~власних технічних\~засобів; 3) виготовлення копії судового рішення апаратом суду. \~ \~У заяві\~особа повинна\~обґрунтувати,\~чому вона\~не змогла\~ознайомитися із\~судовим рішенням\~у Реєстрі,\~а також\~чому вона\~вважає,\~що судове\~рішення безпосередньо\~стосується її\~прав,\~свобод,\~інтересів чи\~обов`язків. Заява\~розглядається відповідальною\~службовою особою\~апарату суду\~невідкладно,\~а якщо\~вона потребує\~додаткового вивчення\~-\~протягом трьох\~робочих днів. Про\~результати розгляду\~заяви службова\~особа апарату\~суду вносить\~запис до\~відповідного журналу\~із зазначенням\~відомостей про\~особу,\~яка звернулася\~із заявою. Копія\~судового рішення,\~виготовлена апаратом\~суду,\~засвідчується відповідальною\~службовою особою\~апарату суду\~та печаткою\~суду із\~зазначенням дати. За виготовлення копії судового рішення справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. За вказаних обставин, позивач вправі звернутись до суду із відповідною заявою про видачу копії судового рішення як іпотекодержатель спірного майна, та в разі відмови державного реєстратора у виконанні реєстраційної дії, оскаржити його дії у встановленому законодавством порядку, а від так позивачем не вірно обраний спосіб захисту права, що є самостійною підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають за наведених вище обставин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved