Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

03.01.2024 [PERSON] в особі представника адвоката Фельського С.Л. звернувся до суду із позовом до ТДВ «Страхова Компанія «Гардіан», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування\~позову (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 07.03.2024) зазначав, що 03.04.2023 о 16:12 год. у м. Запоріжжі по пр. Соборному, 192, автомобіль «BMW 420D», державний номер [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , був припаркований на узбіччі. Водій автомобіля «ЗАЗ TF699Р», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем позивача, внаслідок чого автомобілі зазнали пошкоджень. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі № 335/3361/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з висновком № 43/2 від 08.06.2023 вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «BMW 420D», державний номер [NUMBER] , у результаті ДТП від 03.04.2023 склала 151\~423,30 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ TF699Р», державний номер [NUMBER] , була застрахована відповідачем-1 ТДВ «Страхова Компанія «Гардіан» з лімітом страхової виплати 160\~000,00 грн. Відповідач-1 частково виконав зобов`язання та перерахував на рахунок позивача частково страхове відшкодування. Розмір недоотриманого позивачем страхового відшкодування склав 16\~349,53 грн., який позивач просив стягнути з відповідача-1, а також витрати на проведення експертної оцінки в сумі 3\~400 грн. Крім того, у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивача до стану непридатного до експлуатації, його сім`я була змушена змінити звичний устрій життя. З часу ДТП вони не мали змоги комфортно пересуватися територією міста, відвідувати родичів, а з урахуванням воєнного стану відсутність автомобіля взагалі ставить життя родини під загрозу. Робота позивача, яка потребувала постійного пересування містом та між містами України, стала ускладненою. Позивач був змушений відвідувати слідчі органи, судові інстанції, витрачати кошти на адвоката, на оцінку спричиненої шкоди, звернення до страхової компанії. Відповідач взагалі відсторонився від питань відшкодування спричиненої шкоди. З урахуванням понесених моральних страждань, позивач також просив стягнути з відповідача-2 [PERSON] на його користь моральну шкоду розміром 20\~000 грн. Судові витрати, у тому числі на правничу допомогу адвоката, покласти на відповідачів (а.с. 25). Відповідач-1 в особі представника [PERSON] позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначав, що відповідачем-1 визнається факт укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-213594982, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність будь-якої особи, що правомірно володіє транспортним засобом «ЗАЗ TF699P», державний номер [NUMBER] . Страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, становить 160\~000 грн., франшиза 0 грн. Також, відповідач-1 визнає факт настання ДТП 03.04.2023, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. 06.04.2023 відповідач-1 отримав повідомлення про настання страхового випадку. 10.04.2023 відповідачем-1 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «BMW 420D», державний номер [NUMBER] , за результатом якого складено протокол огляду транспортного засобу. З метою визначення розміру страхового відшкодування відповідачем-1 замовлено у оцінювача [PERSON] консультацію № 74-D/12/93 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якої ринкова вартість досліджуваного КТЗ складає 976\~140 грн., коефіцієнт фізичного зносу КТЗ 0,6132, вартість ремонту з ПДВ 221\~831,80 грн., вартість ремонту після застосування зносу з ПДВ 129\~453,22 грн., вартість ремонту після застосування зносу без ПДВ 116\~047,22 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) сума оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Оскільки на момент визначення розміру страхового відшкодування позивачем не було надано документів на підтвердження проведення відновлювального ремонту його автомобіля на СТО, що є платником ПДВ, підстави для доплати розміру ПДВ у відповідача-1 відсутні. 19.09.2023 відповідачем-1 було сплачено на користь позивача 116\~047,22 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 186675 від 19.09.2023 та визнається позивачем. Отже, відповідач-1 виконав зобов`язання перед позивачем у повному обсязі. Вважав відсутніми підстави для визначення розміру страхового відшкодування згідно з наданим позивачем висновком № 43/2, а також вартості проведення цього дослідження. Окрім того, у висновку № 43/2 розмір шкоди визначений з ПДВ. Після вирахування розміру ПДВ та суми, що вже сплачена, розмір доплати страхового відшкодування не може перевищувати 132\~396,75 грн. Таким чином, розмір доплати страхового відшкодування з урахуванням наведеного у відзиві розрахунку не може перевищувати 16\~349,53 грн. Просив у задоволенні позову відмовити. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи, встановлено строки для подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 12.02.2024 на 13:00 год. Копію вказаної ухвали разом із копіями позовної заяви з доданими до неї матеріалами представник відповідача-1 отримав 11.01.2024 до його електронного кабінету. 26.01.2024 представник відповідача-1 А. Черняковський надіслав до суду відзив на позов, який судом отриманий 30.01.2024. Від відповідача-2 [PERSON] конверт із поштовим відправленням копії ухвали суду від 08.01.2024 та копіями позовної заяви з доданими до неї документами повернувся на адресу суду 30.01.2024 з відміткою відділення поштового зв`язку від 28.01.2024 «за закінченням терміну зберігання». 12.02.2024 судове засідання у справі відкладене до 27.03.2024 до 10:30 год. у зв`язку із неявкою учасників справи. Відповідачу-2 [PERSON] повторно здійснене направлення копій ухвали суду від 08.01.2024, копій позовної заяви з доданими до неї документами та судової повістки на 27.03.2024 на 10:30 год., однак конверт знов повернувся на адресу суду 22.02.2024 з відміткою відділення поштового зв`язку від 19.02.2024 «за закінченням терміну зберігання». 11.03.2024 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог від 07.03.2024 з доказами її направлення іншим учасникам справи. 27.03.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У заяві також просив звернути увагу, що у позовній заяві було допущено описку в імені позивача, а саме замість вірного імені « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». 27.03.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи, неналежним повідомленням відповідача-2 про дату, час та місце судового засідання розгляд справи відкладено до 02.05.2024 до 13:30 год. Відповідачу-2 знов направлено копію ухвали суду від 08.01.2024 та копію позовної заяви з доданими до неї документами та судову повістку про виклик в судове засідання на 02.05.2024 на 13:30 год. Однак, конверти із вказаними поштовими відправленнями знов повернулись на адресу суду 10.04.2024 з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». 02.05.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи, неналежним повідомленням відповідача-2 про дату, час та місце судового засідання розгляд справи відкладено до 29.05.2024 до 11:30 год. Відповідачу-2 направлено судову повістку про виклик в судове засідання на 29.05.2024 на 11:30 год. рекомендованими листами із повідомленнями за його зареєстрованим та фактичним місцем проживання. Конверти із вказаними поштовими відправленнями повернулись на адресу суду 21.05.2024 з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 29.05.2024, позивач та його представника адвокат Фельський С.Л. не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду цієї справи. Представник відповідача-1 у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Згідно з довідкою про доставку електронного документу, судову повістку на судове засідання, призначене 29.05.2024, ТДВ «СК «Гардіан» отримало 11.05.2024 шляхом доставлення в електронний кабінет. Заяв, клопотань від представника відповідача-1 не надходило. Відповідач-2 у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток на судове засідання, призначене на 29.05.2024, рекомендованими листами із повідомленнями за адресою його зареєстрованого та фактичного місця проживання. Конверти із вказаними поштовими відправленнями повернулись на адресу суду 21.05.2024 з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки відповідач-2 не повідомляв суд про зміну адреси свого проживання, тому він в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що отримав судові повістки. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача-2 не надходило. За таких\~обставин,\~судомв судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача-1 та відповідача-2 на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 03.04.2023 о 14:55 год. по [ADDRESS] , сталася ДТП за участі автомобілів «ЗАЗ TF699P», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «BMW420D», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який був припаркований біля правого краю дороги та внаслідок наїзду на нього здійснив самовільний рух та пошкодив автомобіль «Mitsubishi CO4T», д.н. [NUMBER] , який стояв попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі № 335/3361/23, 3/335/1219/2023, яка набрала законної сили 15.05.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8). Цією постановою встановлено причинний зв`язок між порушенням водієм [PERSON] вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та пошкодженнями транспортних засобів внаслідок ДТП. Дана постанова є обов`язковою для суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано Висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ, № 43/2 від 08.06.2023, складений судовим експертом Шаховим О.В., відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW420D», д.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження в ДТП 03.04.2023 становить 151\~423,30 грн. (а.с. 1022). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ TF699P», д.н. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно з полісом № ЕР-213594982 від 05.03.2023 (а.с. 47-48). Як передбачено статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована унормовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана:\~з пошкодженням\~чи фізичним знищенням\~транспортного засобу;\~з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;\~з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;\~з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;\~з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;\~з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» із повідомленням про ДТП 06.04.2023 (а.с. 49-50) з метою отримання виплати страхового відшкодування, внаслідок чого 19.09.2023 на розрахунковий рахунок позивача від ТДВ «СК «ГАРДІАН» було перераховано суму страхового відшкодування розміром 116\~047,22 грн. (а.с. 79), тобто у меншому розмірі, ніж встановлено вищезазначеним висновком експерта. Відповідач-1 в особі представника Черняковського А. у відзиві на позов не погодився із визначеним у висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження розміром матеріальних збитків, оскільки у вказаному висновку враховано суму податку на додану вартість (ПДВ), хоча позивачем не надано документів, які б підтверджували здійснення відновлювального ремонту згідно з положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону. Зазначив, що без урахування ПДВ розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, складає 132\~396,75 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35\~цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивач фактично погодився із даним доводом представника відповідача-1, оскільки зменшив позовні вимоги на суму ПДВ, визначивши залишок несплаченої суми, яка підлягає стягненню з відповідача-1, у розмірі 16\~349,53 грн. (132\~396,75 грн. 116\~047,22 грн. = 16\~349,53 грн.). Водночас, представник відповідача-1 у відзиві посилався на те, що на виконання приписів п. 34.2 та п. 34.4 ст. 34 Закону відповідачем-1 проведено огляд автомобіля позивача та з метою визначення розміру страхового відшкодування замовлено у оцінювача [PERSON] консультацію № 74-D/12/93 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якої встановлено вартість ремонту після застосування зносу без ПДВ 116\~047,22 грн., яка і була сплачена позивачу. Отже, відповідач-1 вважає, що зобов`язання перед позивачем були виконані в повному обсязі. Суд не погоджується із вказаними доводами представника відповідача-1, оскільки згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону,\~-\~МТСБУ)\~зобов`язаний\~направити свого\~представника (працівника\~або експерта)\~на місце\~настання страхового\~випадку та/або\~до місцезнаходження\~пошкодженого майна\~для визначення\~причин настання\~страхового випадку\~та розміру\~збитків. Крім того,\~відповідно до\~п.\~34.4\~ст.\~34\~Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. У даному випадку згідно з протоколом огляду колісного транспортного засобу від 10.04.2023, автомобіль позивача було оглянуто та визначено його пошкодження за участі представника другого учасника [PERSON] (а.с. 63-64). При цьому, до відзиву не долучено жодних доказів, що [PERSON] є представником (працівником або експертом) ТДВ «СК «ГАРДІАН» та мав повноваження визначати причини настання страхового випадку та розмір збитків. Консультація № 74-D/12/93, долучена відповідачем-1 до відзиву, складена ФОП [PERSON] , оцінювачем 22.06.2023. Докази того, що [PERSON] є експертом, в матеріалах цієї справи відсутні. Отже, у даному випадку судом відкидаються посилання представника відповідача-1 на дані щодо розміру шкоди, визначені у консультації оцінювача ФОП [PERSON] , а враховується наданий позивачем висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ, № 43/2 від 08.06.2023, складений судовим експертом Шаховим О.В., відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW420D», д.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження в ДТП 03.04.2023 становить 151\~423,30 грн. Таким чином, з урахуванням приведених вище положень Закону, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром матеріального збитку, встановленого експертом (без урахування ПДВ) та фактично виплаченою сумою страхового відшкодування, що складає 16\~349,53 грн. Водночас, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача-1 витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження розміром 3\~400 грн., позивачем долучено до позовної заяви лише копію рахунку № 704 від 02.06.2023 на суму 3\~400 грн. (а.с. 23), без надання документального підтвердження його оплати. За таких обставин, суд вважає ці витрати недоведеними, у зв`язку із чим у цій частині позовних вимог до відповідача-1 слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди розміром 20\~000 грн. з [PERSON] суд зазначає таке. За положеннями частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). У даному випадку вина [PERSON] , протиправність його поведінки та причинний зв`язок між його діями та завданою шкодою доводиться постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та ніким з відповідачів не оспорюються. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №\~4 роз`яснено, що моральна шкода\~\~ втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивач в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди зазначав, що у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивача до стану непридатного до експлуатації, його сім`я була змушена змінити звичний устрій життя. З часу ДТП вони не мали змоги комфортно пересуватися територією міста, відвідувати родичів, а з урахуванням воєнного стану відсутність автомобіля взагалі ставить життя родини під загрозу. Робота позивача, яка потребувала постійного пересування містом та між містами України, стала ускладненою. Позивач був змушений відвідувати слідчі органи, судові інстанції, витрачати кошти на адвоката, на оцінку спричиненої шкоди, звернення до страхової компанії. Відповідач взагалі відсторонився від питань відшкодування спричиненої шкоди. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.05.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Враховуючи, що відповідач-2 на засадах змагальності не оспорював розмір моральної шкоди у 20\~000 грн., визначений позивачем, який суд вважає розумним, справедливим та таким, що відповідає обсягу та тривалості душевних страждань, понесених позивачем у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача та пошкодженням його майна, необхідністю позивача докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, а також інших негативних наслідків, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Підсумовуючи викладене, позов [PERSON] суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача-1 на користь позивача матеріальної шкоди розміром 16\~349,53 грн. та з відповідача-2 моральної шкоди розміром 20\~000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем та його представником надано такі докази: копії договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с. 29), в якому визначено розмір гонорару адвоката 10\~000 грн.; акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 29.11.2023 (а.с. 25); рахунку № б/н від 29.12.2023 про оплату послуг за договором про надання правової допомоги на суму 10\~000 грн. (а.с. 27), квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 29.12.2023 на суму 10\~000 грн. (а.с. 24). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачі не заявляли клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суму вказаних витрат суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволеної частини позовних вимог згідно з положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а саме: з відповідача-1 4\~150 грн. (83% від 5\~000 грн.), з відповідача-2 5\~000 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (а.с. 1), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача-1 891,09 грн. (83% від 1\~073,60 грн.), з відповідача-2 1\~073,60 грн.

Outcome: partial