Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У квітні 2024 року адвокат Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПрАТ ЦГЗК), зазначивши, що позивач працюючи на підприємстві відповідача у професії головного інженера шахти, де виконував роботу, яка характеризувалася запиленістю повітря робочої зони з перевищенням нормативів, перевищення нормативу з шуму. Згідно до положень акту № 36 від 05 жовтня 2009 року розслідування професійного захворювання позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого другого ст.J 44, супутній: радилукопатія шийна і попереково крижова. Професійні захворювання виникло у позивача, окрім іншого, під час роботи з травня 2005 року по липень 2005 року на шахті Орджонікідзе ВАТ ЦГЗК. Довідкою МСЕК від 20 квітня 2020 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (безстроково) з квітня 2020 року з причин професіонального захворювання , а також втрату професійної працездатності у розмірі 65 % безстроково. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням змінилося життя позивача, погіршилася його якість, що завдає йому моральних страждань. Позивач скаржиться на задишку при незначному фізичному навантажені, приступоподібний сухий кашель іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, періодичний головний біль, періодичний біль та обмеження рухів у поперековій ділянці, зниження зору, загальну слабкість. У зв`язку з хворобою позивач змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. З року в рік стан здоров`я позивача тільки погіршується, хвороба є невиліковною, хронічною і лише прогресує у часі. Позивач дуже переживає з приводу приниження його чоловічої честі та гідності, оскільки не має можливості за станом здоров`я сам все робити. З вини ПрАТ ЦГЗК, яке порушило норми з безпеки праці та не забезпечило безпечних умови праці, позивачу спричинена моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 100 000 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача\~- адвокат Єгорова О.Ю. скористалась правом надання відзиву в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що період роботи\~ [PERSON] \~на підприємстві\~відповідача склав\~менше ніж\~чотири місяці,\~тоді як\~загальний стаж\~роботи в\~умовах шкідливих\~факторів 24\~роки,\~тобто лиш\~1\~%\~від загального\~стажу роботи\~в умовах\~шкідливих факторів,\~решту 99\~%\~працював на\~інших підприємствах.\~До того\~ж,\~робота на\~посаді головного\~інженера,\~на якій\~працював позивач,\~сама по\~собі передбачає\~короткочасний період\~знаходження в\~умовах шкідливих\~факторів.\~Кваліфікаційні характеристики\~трудових обов`язків\~за посадою\~головного інженера\~згідно з\~Довідниками кваліфікаційних\~характеристик професій\~та посад,\~що були\~діючими в\~спірний період,\~також вказують\~на те,\~що свої\~трудові обов`язки\~виконувались здебільшого\~не в\~шкідливих умовах\~праці (керівна\~посада з\~робочим місцем\~на поверхні).\~На інших\~підприємствах позивач\~працював на\~підземних дільницях\~по професії\~кріпильника в\~підземних дільницях\~та гірничого\~майстра,\~що передбачає\~повну зайнятість\~всієї робочої\~зміни у\~шкідливих умовах\~праці. До працевлаштування на підприємство відповідача та після цього, досить тривалий час позивач працював на інших підприємствах з шкідливим умовами праці. За наявними доказами долученими до позовної заяви визначено зв`язок між професійним захворюванням позивача та умовами праці саме на Шахті Октябрська, а не з умовами праці на іншому підприємстві, яке не було останнім місцем роботи позивача та на якому мали місце шкідливі фактори виробничого середовища, які можуть викликати саме те профзахворювання, яке встановлено позивачу. ПрАТ ЦГЗК вважає, що є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій юридичній особі - шахті Октябрська ВАТ Криворізький залізорудний комбінат. 17 липня 2005 року позивач був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням та продовжив працювати на Шахті Октябрська в шкідливих умовах праці, тобто проходив медогляд та був придатний та здоровий після звільнення з підприємства відповідача. Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за результатами якого було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05 жовтня 2009 року, проводилось на Шахті Октябрська, відповідно, саме цьому підприємству спеціалізованим профпатологічним закладом охорони здоров`я було направлене повідомлення за формою П-3, тому саме Шахта Октябрська ВАТ Криворізький залізорудний комбінат є тим роботодавцем, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення у позивача хронічного професійного захворювання. Зазначення в Акті розслідування інформації про роботу позивача без зазначенні визначеного періоду (рік, місяць) та без встановлення причинного зв`язку такої роботи з виникненням хронічного професійного захворювання не може слугувати підставою для покладання на ПрАТ ЦГЗК обов`язку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди. Жодного належного і допустимого доказу того, що робота позивача в ПрАТ ЦГЗК стала причиною виникнення у позивача хронічних професійних захворювань немає, отже неможливо встановити зв`язок з роботою позивача в ПрАТ ЦГЗК і заподіянням йому моральних страждань, а тому підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні. Позивачем не доведена неправомірність поведінки ПрАТ ЦГЗК, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода, не доведено наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. З боку ПрАТ ЦГЗК санітарно-побутове забезпечення відповідало вимогам нормативно-правових актів, працівники завжди забезпечувались засобами індивідуального та колективного захисту. Зазначене свідчить про недбале ставлення позивача до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Крім того, позивачем було подано інші позови, а саме до Шахта Октябрська ВАТ Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/4092/24 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду. На думку відповідача, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено і зазначені вимоги заявлені до неналежного відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 23 березня 2005 року по 14 липня 2005 року позивач працював на посаді головного інженера шахти Орджонікідзе ВАТ ЦГЗК та 14 липня 2005 року звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.18). Актом розслідування причин хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 05 жовтня 2019 року, проведеного на ВАТ Криворізький залізорудний комбінат, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача: працюючи з 30.10.1979 року по 24.12.1979 року, з 24.12.1979 року по 23.07.1980 року, з 23.10.1980 року по 23.05.1984 року, з 26.08.1986 року ро 31.01.1994 року, з 04.04.1997 року по 09.12.1998 року, з 09.12.1998 року по 09.08.2000 року, з 09.08.2000 року по 13.02.2002 року, з 10.12.2002 року по 26.01.2005 року, з 26.01.2005 року по 10.03.2005 року, з 22.07.2005 року по 28.09.2005 року, з 28.09.2005 року по 16.06.2009 року на шахті Октябрська РУ ім. Комінтерну ВО Кривбасруда і ВАТ КЗРК на підземних дільницях у професії кріпильника та на посадах: гірничого майстра, заступника начальника дільниці, головного інженера шахти, заступника шахти з ОП, заступника головного інженера шахти з виробництва, начальника дільниці [PERSON] виконував роботи, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала нормативи. Працюючи на інших підприємствах на посаді головного інженера з 12.02.2002 року по 09.12.2002 року на шахті Гвардійська ВАТ КЗРК та з 23.03.2005 року по 17.07.2005 року на шахті Орджонікідзе ВАТ ЦГЗК [PERSON] , згідно інформаційних довідок про умови його праці підготовлених райСЄС Тернівського району за №2/2-2612 від 04.09.2009 року та №2/22613 від 04.09.2009 року також виконував роботи, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищували нормативи (а.с.20-21). Пунктом 17\~Акту розслідування\~причин хронічного\~професійного захворювання\~за формою\~П-4\~від 05\~жовтня 2019\~року, причиною виникнення хронічного професійного захворювання є робота впродовж 24 років в умовах запиленості повітря робочої зони, параметри якої перевищували нормативи. Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вугільного двуоксиду кремнію від 10 до 70 % в концентрації від 4,2 мг/м3 до 27,3мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Прізвища,\~імена та\~по батькові,\~посади осіб,\~які порушили\~законодавство про\~охорону праці,\~гігієнічні регламенти\~і нормативи:\~керівництво шахт\~Орджонікізде ВАТ\~ЦГЗК,\~Гвардійська ВАТ\~КЗРК,\~Октябрська РУ\~ім.\~Комінтерну ПО\~Кривбасруда і\~ВАТ КЗРК\~та особисто\~ [PERSON] \~на посаді\~головного інженера\~шахти,\~ст.153\~КЗпП України,\~ст.13\~Закону України\~Про охорону\~праці (п.19\~аАкту розслідування причин хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 05 жовтня 2019 року). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 2127 від 17 грудня 2019 року, позивачу були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С. ЛН-третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК- першої стадії. Радикулопатія шийна та попереково крижова з порушеннями біомеханіки хребта другого-третього ступеня, периферичним нейроваскулярним синдромом та плечолопатковим періартрозом, ПФС другого ступеня (а.с.6). Згідно довідки МСЕК від 20 квітня 2020 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності з 06 квітня 2020 року безстроково за професійним захворюванням: ХОЗЛ 40 %, радикулопатія - 25 %. Рекомендовано спостереженняя у сімейного лікаря, невролога, санаторно-курортне лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення (а.с.22). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виконання трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1\~КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу первинно встановлено втрата професійної працездатності 65 % безстроково та ІІІ групу інвалідності. Внаслідок чого позивач потребує медикаментозного лікування, його турбує стійких біль, обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта, оніміння кінцівок, кашель. Крім того, він відчуває слабкість, задишку, що призводить до негативних змін та зниження якості його життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує нетривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача протягом 4 місяців, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 40000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial