Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

08.09.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Банк) та [PERSON] (Позичальник/Заставодавець) укладено Комплексний договір № 1/4175941, який згідно з п. 5.1. є змішаним та поєднує в собі Кредитний договір та Договір застави (далі - Договір). Пунктом 1.1. Договору визначено, що за цим Договором Банк надає Позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит в порядку та в строки, встановлені Договором. Згідно з п. 1.2. Договору кредит надається Банком Позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 600\~914, 88 грн., в тому числі: 589\~190, 00 грн. - на купівлю транспортного засобу для особистого користування; 11\~724, 88 грн. - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків та/або здоров`я на випадок хвороби Позичальника. Строк кредиту - до 07.09.2022 року включно, процентна ставка 0, 01 % річних (фіксована процентна ставка). Відповідно до п. 1.3. Договору порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін (штрафи, пеня), інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за Договором заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання під заставу транспортного засобу в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», які є невід`ємною (публічною) частиною договору і розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Умовами п. 1.4. Договору визначено, що для зарахування кредитних коштів Позичальник повинен мати відкритий у Банку поточний або поточний (картковий) рахунок. Позичальник повертає кредит та проценти банку згідно з Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною) на єдиний рахунок № UA 023006140000029092000621384 в Банку. Згідно з п. 1.5. Договору у якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших платежів, у день укладення Договору укладається цей Договір, відповідно до якого в заставу передається транспортний засіб, що купується за кредитні кошти/майнові права за Договором купівлі-продажу транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, у відповідності до розділу 2 Договору. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що за рахунок Предмета застави Банк має право задовольнити свої вимоги відносно зобов`язань за цим Договором в повному обсязі, включаючи сплаті процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами Договору. Заставою за цим Договором також забезпечуються вимоги Банку щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за зобов`язаннями за цим Договором і зверненням стягнення на Предмет застави: витрат на утримання і збереження Предмета застави; витрат на страхування Предмета застави; збитків, завданих порушенням зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 2.4. Договору предметом застави є транспортний засіб Toyota Camry, 2021 року виробництва, номер (шасі/серійний/реєстраційний (за наявності)/інвентарний) [NUMBER] , [NUMBER] , вартістю відповідно до договору купівлі-продажу № 075/08/21 від 28.08.2021 року 981\~984, 00 грн. Згідно з п. 5.12. Договору шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору, умови Договору йому зрозумілі, з Правилами і Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується, йому до укладання Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.7. Договору). Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується платіжними інструкціями № 1/4175941 від 08.09.2021 року на суму 589\~190, 00 грн. та на суму 11\~724, 88 грн., а також випискою по рахунку. Однак, відповідач порушив взяте на себе зобов`язання зі своєчасного повернення отриманого кредиту, не повернув кредит і не сплатив проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 249\~405, 33 грн., з яких 249\~354, 13 грн. основного боргу, 1, 37 грн. заборгованість за нараховані проценти та 49, 83 грн. заборгованість за прострочені проценти. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з не додержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК). Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 614 ЦК передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем зобов`язання за Договором виконано, що підтверджується платіжними інструкціями № 1/4175941 від 08.09.2021 року на суму 589 190, 00 грн. та на суму 11 724, 88 грн., а також випискою по рахунку. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Разом з цим, всупереч вимог ст. ст. 525, 526 ЦК відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 249 405, 33 грн., з яких 249 354, 13 грн. основного боргу, 1, 37 грн. заборгованість за нараховані проценти та 49, 83 грн. заборгованість за прострочені проценти. Наданий позивачем розрахунок суми боргу відповідач не спростував, контррозрахунку не подав. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідний борг в сумі 249\~405, 33 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved