Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким встановити юридичні факти, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , не проживав з 2001 року в будинку за адресою: [ADDRESS] , а також не проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] на момент її смерті. Свої вимоги позивач мотивує тим,\~що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та іншого майна. Спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована по день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті дружини [PERSON] позивач, у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом постійного сумісного проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті, а також шляхом подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Однак нотаріально факт прийняття спадщини оформити позивач не зміг у зв`язку з тим, що на момент смерті дружини разом з ним та спадкодавцем в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований їх син [PERSON] , [INFO] , який фактично в зазначеному будинку не проживає з 2001 року, в тому числі і на момент смерті спадкодавця [PERSON] , а був лише зареєстрований за вказаною адресою. Встановлення даного юридичного факту позивачу необхідне для подальшого оформлення спадкових прав. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 04.04.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 18.04.2024 року о 09:00 годині (а.с.16), про що були повідомлені сторони (а.с.17). \~ \~ \~ \~Цією ж ухвалою витребувано у Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. копії спадкових справ щодо майна: - [PERSON] , померлої [INFO] ; - [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.18). 11.04.2024 року судом отримано копію спадкової справи №36/2024 заведену відносно майна померлої [PERSON] (а.с.20-30). Щодо спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] , повідомлено суд, що справу передано для подальшого зберігання до Одеського обласного нотаріального архіву (а.с.31-32). \~ \~ \~ \~В підготовче засідання 18.04.2024 року сторони не прибули, в зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 09:00 годину 01.05.2024 року (а.с.32-33), про що повідомив сторін по справі (а.с.35, 36). \~ \~ \~ \~В підготовче засідання 01.05.2024 року: \~ \~ \~ \~- позивач прибув та підтримав свої вимоги. Пояснив, що відповідача [PERSON] , який є його рідним сином він повідомляв в телефонному режимі, та останній зобов`язався на електронну адресу суду надіслати свою заяву; \~ \~ \~ \~- відповідач Кубейська сільська рада - представник не прибув, надіслав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19) \~ \~ \~ \~-відповідач [PERSON] - не прибув. Суд повідомляв згідно вимог чинного законодавства шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.37). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В зв`язку з відсутністю будь-яких заяв від відповідача [PERSON] , суд вдруге відклав підготовче засідання по справі на 09:00 годину 16.05.2024 року, та повідомив сторін по справі (а.с.44). \~ \~ \~ \~В підготовче засідання 16.05.2024 року: \~ \~ \~ \~- позивач не прибув, подав заяву про підтримання позовних вимог, закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. Підготовче засідання просив провести у його відсутність (а.с.42); \~ \~ \~ \~- представник відповідача Кубейської сільської ради - не прибув, раніше надсилав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19) \~ \~ \~ \~- відповідач [PERSON] - не прибув, на електронну пошту суду надіслав власноручно написану заяву про беззаперечне визнання позовних вимог. Підтвердив факт того, що дійсно він з 2001 року не проживає в будинку батьків за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і на день смерті [INFO] матері [PERSON] . Наразі є громадянином російської федерації, проживає в м.Сочі з сім`єю. Просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.48). Ухвалою від 16.05.2024 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду на 06.06.2024 року о 09:00 годині (а.с.45), про що були повідомлені сторони (а.с.46-47). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 06.06.2024 року \~ \~ \~ \~-позивач підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в позові; \~ \~ \~ \~- представник відповідача Кубейської сільської ради - не прибув, раніше надсилав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19); \~ \~ \~ \~- відповідач [PERSON] - не прибув, на електронну пошту суду надіслав власноручно написану заяву про беззаперечне визнання позовних вимог. Просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.48). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судовим розглядом\~встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), актовий запис №415(а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та інше майно. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її чоловік та діти: -чоловік [PERSON] (а.с.5), родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого [INFO] (а.с.10). - син [PERSON] , громадянин Російської федерації (а.с.7), родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.11); - син [PERSON] , який спадщину не прийняв, що підтверджується заявою від 28.02.2024 року, яка подана приватному нотаріусу Станєвій В.Б. (а.с.23). На момент смерті [PERSON] 27.05.2022 року в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані померла [PERSON] її чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та інші члени сім`ї (а.с.13). Позивач по справі [PERSON] на день смерті дружини був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , та до складу його сім`ї входив син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідач по справі [PERSON] на день смерті матері був зареєстрованим але фактично не проживає з 2001 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспорт громадянина російської федерації на ім`я цієї особи (а.с.7). В результаті опитування свідків [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , - [INFO] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] і [PERSON] . В 2001 році [PERSON] одружився і виїхав жити разом з дружиною на батьківщину дружини - в м. Гайворон Кіровоградської області. Після м. Гайворон відповідач проживав до 2021 року в м. Одеса, а з січня 2022 року [PERSON] зі своєю родиною проживає в м. Сочі. В с.Кубей до батьків приїзжав тільки в гості. Останній раз він був у батьків в січні 2022 року. [INFO] померла [PERSON] на похорони матері [PERSON] не приїхав. Зазначене підтверджується показами свідків викладених в акті опитування свідків від 27.03.2024 за підписами членів комісії та секретаря виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського районного суду одеської області Бальжик Т.У. (а.с.14). В судовому засіданні були допитані у якості свідків: - [PERSON] , [INFO] (а.с.49-50), - [PERSON] , [INFO] (а.с.51-52), які будучи попередженими про кримінальну відповідальність підтвердили суду, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] і [PERSON] . В 2001 році [PERSON] одружився, виїхав з будинку батьків, та більше не повертався. Інколи навідував батьків, приїжджаючи на 1-2 дні з сім`єю. Наразі зі своєю родиною проживає в м. Сочі. На похорон матері 27 травня 2022 року не приїжджав. \~ \~ \~ \~Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є близькими друзями, родичами як позивача, так і його померлої дружини [PERSON] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. З дослідженої копії спадкової справи 68/2023, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.П. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.22-30) вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] 28.02.2024 року, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.23). Спадкоємець за законом [PERSON] , [INFO] не прийняв спадщину, ніяким шляхом, тому не заперечував проти оформлення спадщини на ім`я батька [PERSON] . Разом з цим, спадкоємець за законом [PERSON] , [INFO] заяву про прийняття спадщини не подав, як вже встановлено фактично не проживав з 2001 року, хоча і значиться зареєстрованим з померлою матір`ю [PERSON] за однією адресою. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20). Положеннями частин 1,6 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 статті 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. Встановлення даного юридичного факту позивачу потрібно для прийняття і оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин є необхідність у встановленні юридичного факту. Відповідач [PERSON] , таким чином, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України 6-ти місяців, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] . Також небажання відповідача приймати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , та враховуючи визнання відповідачем [PERSON] даного позову, що не суперечить закону та не порушує його прав, а також прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, за наявності для того законних підстав, приходить до висновку про задоволення позову повному обсязі. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved