Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

06\~травня 2024\~року адвокат\~Толстих Олександр\~Юрійович в\~інтересах [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~вказаним вище\~позовом до\~Акціонерного товариства\~«Криворізький залізорудний\~комбінат» (далі\~за\~текстом рішення\~-\~АТ\~«Кривбасзалізрудком»,\~АТ «КЗРК»\~),\~в обґрунтування\~якого вказав,\~що позивач\~протягом тривалого\~часу перебував\~у трудових\~відносин з\~підприємством відповідача,\~з 09.03.1998\~року по\~30.08.2021\~року працював\~на шахті\~«Родіна»\~на\~посадах підземного\~електрослюсаря чергового\~та з\~ремонту устаткування,\~гірника підземного\~та прохідника.\~На підставі\~Інформаційної довідки\~про умови\~праці працівника при\~підозрі в\~нього професійного захворювання\~(отруєння)\~від 07.02.2022\~№77/4.6-9,\~наданої Головним управлінням Держпраці\~у Дніпропетровській\~області і\~затвердженої 07.02.2022р.,\~медичним висновком лікарсько-експертної\~комісії ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової медицини»\~від 30.01.2024р.\~№145,\~позивачу було\~встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова LS, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з ненродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно- сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 02.05.2024 року позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманих професійних захворювань позивач став інвалідом, через що переносить моральні переживання і фізичні страждання, він має хворобливий стан, який змушує часто проходити обстеження у лікарів та постійно лікуватися, позивача постійно турбує стійкий біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта, утруднена хода, загальна слабкість, задишка при мінімальному фізичному навантаженні, сухий кашель, головний біль, запаморочення, зниження слуху, шум у вухах, набряки гомілок. Втрату працездатності позивачу призначили безстроково, а значить стан його здоров`я буде з роками не покращуватись, а навпаки\~погіршуватиметься, що додає позивачу зайвих моральних переживань. Крім того, усі вищевказані й інші незручності викликають у позивача почуття своєї неповноцінності тому що він є додатковим тягарем, який постійно вимагає сторонньої допомоги з боку рідних та оточуючих, а тому шкода відповідачем заподіяна також і його сім`ї. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві відповідача, у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 355000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. Представник відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Штефан Тетяна Миколаївна скористалася правом надання відзиву, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що згідно акту професійного захворювання від 04.03.2024 року та окремою думкою до акту комісія дійшла висновку, що відповідач, як роботодавець, не винен у виникнення у позивача професійних захворювань, оскільки умови праці у яких працював останній не створювалося Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично допустимий рівень. Зазначила, що законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального захисту. Позивач з власної ініціативи працював у шкідливих умовах праці на підприємстві Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», таким чином відсутній причинний зв`язок між поведінкою відповідача та завданою позивачеві шкодою, а тому покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди суперечить нормам чинного законодавства. Акцентувала увагу суду, що роботодавцем здійснювалися всі заходи, які спрямовані на зменшення впливу та дії шкідливих виробничих факторів на здоров`я позивача, а отже вина Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в настанні професійного захворювання у позивача відсутня. Позивачем не доведено відповідними доказами характер та обсяг, глибини моральних страждань, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є необгрутованим. Так, розмір моральної шкоди заявлений позивачем не відповідає засадам розумності, справедливості та співмірності, на підставі зазначеного посилалася на практику судових спорів в подібних справах. Крім того, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку з чим, наполягали на врахуванні судом норм податкового законодавства та судової практики по їх вірному застосуванню. Представником позивача адвокатом Толстих Олександром Юрійовичем подана відповідь на відзив, у якій вказав про те, що комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах на АТ\~«Кривбасзалізрудком» позивач набув професійне захворювання та втратив працездатність. Так, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.03.2024 року не оскаржувався та є дійсним, а тому доводи сторони відповідача про те, що позивач з власної волі тривалий час виконував трудові обов`язки у шкідливих умовах та відсутності у цьому вини підприємства є безпідставними. Розмір заявленої до відшкодування суми моральної шкоди відповідає тяжкості та характеру завданої такої шкоди. Окрім того, сформульовані позовні вимоги не порушують норм чинного законодавства, зокрема податкового, та позивач не має підстав на заявлення вимоги щодо розрахунку чи стягнення податків в частині заявленої суми моральної шкоди, за положеннями податкового законодавства відповідач виступає податковим агентом, оскільки питання сплати відповідних податків належить до сфери відповідальності останнього. Сторони не висловили заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13\~ст. 7 ЦПК України,\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом\~ст. 279 ЦПК України,\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що позивач протягом тривалого періоду працював на підприємстві відповідача: з 09 березня 1998 року по 21 серпня 1999 року - підземним електрослюсарем чергового та з ремонту устаткування, дільниця № 32, шахти\~«Родіна», з 11 травня 2000 року по 10 лютого 2001 року - підземним електрослюсарем чергового та з ремонту устаткування шахти\~«Родіна», з 10 лютого 2001 року по 03 жовтня 2002 року - гірником підземним шахти\~«Родіна», з 03 жовтня 2002 року по 30 серпня 2021 року - прохідником шахти\~«Родіна». 30 серпня 2021 року звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно\~ст.38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (серія [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] .\~(а. с. 20-22) На підставі Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 07.02.2022 №77/4.6-9, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 07.02.2022р., медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.01.2024р. №145, позивачу було встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова LS, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з ненродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно- сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. (а. с. 18-19) Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 04.03.2024 р., проведеного на АТ\~«Кривбасзалізрудком», встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи прохідником на дільниці №3 шахти «Криворізька» («Родіна») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 03.10.2002 по 30.08.2021, [PERSON] в підземних умовах шахти виконував комплекс прохідницьких робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації: буріння шпурів та свердловин ручними перфораторами, роботи з заряджання та підривання шпурів, кріплення всіх виробок, зрошення гірничої маси після вибухових робіт, зачищення виробки від просипів гірничої маси, розбирання та ремонт тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси скреперними лебідками. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі\~систем\~вентиляції,пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування,зазнавав впливу локальної вібрації, аерозолів фіброгенної дії,що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи\~«Український науково-дослідний інститут промислової медицини»\~від 30.01.2024 р. № 145 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є профмаршрут: з 03 жовтня 2002 року по 30 серпня 2021 року\~прохідником шахти\~«Родіна»\~АТ «КЗРК».\~(а. с. 8-10) \~ \~ \~ \~З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 04 березня 2024 року вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 35% зміни при нормі до 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30°) 128 разів за зміну, при нормі - 51-100 разів, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці з показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014; вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1-2,6 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 77,0-78,6дБ при ГДР - 59 дБ; та пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,8 разів (3,6 мг/мЗ при ГДК 2.0 мг/мЗ), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 №1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони». \~ \~ \~ \~Згідно з довідками МСЕК від 02.05.2024р. серії 12 ААА №144402 та серії 12 ААГ №573543, позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% за захворюваннями: 30% - радикулопатія, 15%- вібраційна хвороба, 10% - ХОЗЛ, 10% - травма 2021 року та ІІІ групу інвалідності з 08 квітня 2024 року безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно - курортного лікування. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації, виробничого пилу. Рекомендовано спостереження та лікування у сімейного лікаря і невролога. (а. с. 12-13) Згідно з державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 року за № 248 умови праці [PERSON] за показниками важкості праці відносяться до класу 1 ступеня «Шкідливі», що підтверджується інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 07.02.2022 за № 77/4.6-9. (а. с. 14-16) За п. 16 Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 354 від 02.05.2024 р. Обласної МСЕК № 2, відновлення обмеження життєдіяльності позивача часткове. (а. с. 17) З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст.\~153, 237-1\~КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст. 3 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавецьнесе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно\~ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст.237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. \~ \~ \~ \~Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» протягом 18 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів у відповідності до акту професійного захворювання від 04.03.2024 року, що спричинило виникнення в нього професійного захворювання, а отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 65 % та ІІІ групу інвалідності, які визначені безстроково, що свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я. Суд також приймає до уваги тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача і вважає необхідним, доцільним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 180000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 355000,00 гривень, то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Крім того, відповідно до пп.\~А\~п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку предметом стягнення є сума відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до\~Податкового кодексу України\~не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Позивача згідно п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті\~141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави у сумі 1800,00 гривень.

Outcome: partial