Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~в суд\~із позовом\~доРава-Руської\~міської ради\~Львівського району\~Львівської області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Рава-Руська державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)про встановлення юридичного факту приналежності правовстановлюючого документу. Просить суд встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме: Рішення № 7 від 16.02.1995р., котре винесене Виконавчим комітетом Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області про приватизацію землі громадянам сільської ради в межах населеного пункту та яким земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] є таким, що винесене Виконавчим комітетом Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області про приватизацію землі громадянам сільської ради в межах населеного пункту згідно якого земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] з підстав зазначених у позові. Вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак п. 4 прохальної частини позовної заяви просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої особи, Рава-Руської державної\~нотаріальної контори\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того, від Рава-Руської державної\~нотаріальної контори\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~на адресу\~суду надійшла\~належним чином\~завірена копія\~спадкової справи\~№ 90/2022, яка зареєстрована 07.07.2022 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що [INFO] померла мама позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на земельну ділянку згідно Рішення виконавчого комітету Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області про приватизацію землі громадянам сільської Ради в межах населеного пункту від 16 лютого 1995 р. № 7, що видно з його копії (а.с.9-11). Позивач звернувся в Рава - Руську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за заповітом. Державний нотаріус Рава - Руської державної нотаріальної контори Львівської області завів спадкову справу, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 13) та видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що видно з його копії (а.с. 8), котрий знаходиться на вищевказаній земельній ділянці. Проте відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки не встановлений факт, що має юридичне значення, а саме: у рішенні від 16.02.1995р. № 7, по батькові власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як « [PERSON] », що підтверджується листом (а.с.12), а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Земельна ділянка згідно Рішення виконавчого комітету Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області про приватизацію землі громадянам сільської Ради в межах населеного пункту від 16 лютого 1995 р. № 7 передана у приватну власність [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. На підставі вищевикладеного суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження, так як прийняття судом рішення про належність земельної ділянки згідно вищевказаного Рішення померлій [PERSON] , необхідне для спадкування. Так, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved