Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із вказаним позовом, у якому просить стягнути із Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 290 000, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 1 000 000, 00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.10.2017 року, справа №554/5683/17, за позовом [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення дій визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, щодо повернення матеріалів на виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та не належного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України, згідно з вимогами Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» з урахуванням порядку та вимог законодавства встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 справа №554/1177/17, яка набрала законної сили; визнано протиправною бездіяльність Міністерства Внутрішніх справ України, щодо не прийняття рішення на виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, згідно вимог Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та не прийняття рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи згідно вимог Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 по обставинам та порядку встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 справа №554/1177/17, яка набрала законної сили; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно [PERSON] про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» з урахуванням обставин встановлених судом; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України від 24 травня 2018 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] за виконавчим листом №554/5683/17, виданим Октябрським районним судом м. Полтави 20 лютого 2018 року. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 12 травня 2020 року ВП [NUMBER] виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 20 лютого 2018 року, закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, справа №554/4569/20, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року ВП [NUMBER] щодо виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 20 лютого 2018 року, як незаконну. Суд дійшов висновку, що третя особа - Міністерство внутрішніх справ України при затвердженні висновку про призначення одноразової допомоги [PERSON] діяли протиправно, постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року по справі №554/5683/17 не виконана у повному обсязі, а тому відповідач при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №554/5683/17 від 20 лютого 2018 року, діяв не на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 року, справа №640/28394/21, чітко зазначено про необхідність виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 року по справі 554/5683/17 у повному обсязі, зокрема, в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, у випадку встановлення працівнику міліції ІІ групи інвалідності. Вказує, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року, справа №554/5683/17, внаслідок бездіяльності відповідача - Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України є невиконаною, адже дії необхідні та достатні на закінчення виконання виконавчого провадження не проведено, грошові кошти в сумі 290 000, 00 грн позивачу не виплачені, що є прямим порушенням прав позивача із завданням матеріальних збитків. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу, як інваліду 2-ї групи, довелось вживати додаткових заходів з відновлення своїх прав шляхом направлення непоодиноких звернень, витрачання свого особистого часу, відстоювання порушених прав та інтересів в суді, чим йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 1 000 000, 00 грн. Таким чином, вважає, протиправною бездіяльністю відповідача йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.10.2023 року позовну заяву направлено на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а. с. 61, т. 1). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2023 року для розгляд вказаної справи визначено суддю Матійчук Г. О. (а. с. 68-69, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, протягом якого відповідач має право направити: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів (а. с. 70, т. 1). Копію ухвали про відкриття провадження направлено до електронного кабінету учасників справи, також до електронних кабінетів відповідачів було направлено копію позовної заяви з додатками (а. с. 71-73, т. 1). 15.02.2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити (а. с. 75-223, т. 1). 28.02.2024 року надійшов відзив відповідача 1 на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що Другим апеляційним адміністративним судом 08.10.2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2020 року ВП [NUMBER], зобов`язано відповідача відновити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого 20.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави та зобов`язано відповідача виконати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 року по справі №554/5683/17. При цьому, жодним судовим рішенням не визнавалися незаконними дії чи бездіяльність державного виконавця, а також не було встановлено неповноту вжитих заходів примусового характеру. Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві грошові кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню; наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів (а. с. 224-242, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 8, т. 2). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, у якій позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність учасників справи, суд, виходить із наступного. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed