Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

В провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 травня 2024 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», - задоволені частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про поділ спільного сумісного майна подружжя», - задоволені у повному обсязі. 27 травня 2024 року представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Ворон А.І. звернувся з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу за первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя через електронну пошту суду. Дана заява зареєстрована 28.05.2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року передана на розгляд судді Похвалітій С.М.. Сторони в судове засідання не з`явились, про час, день і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] адвокат Ворон А.І. надав суду заяву про розгляд заяви про винесення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Згідно до вимог\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви, судом встановлено наступне. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 травня 2024 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», - задоволені частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про поділ спільного сумісного майна подружжя», - задоволені у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] уклав договір з адвокатом Ворон А.І. про надання правової допомоги адвокатом (Т.1, а.с.76-78). Згідно положень п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3\~ст.270 ЦПК України). За правилом ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 27 травня 2024 року представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Ворон А.І. звернувся з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу за первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя через електронну пошту суду. Дана заява зареєстрована 28.05.2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року передана на розгляд судді Похвалітій С.М.. Заява позивача про стягнення витрат на правову допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного строку. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3\~ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно ч.3\~ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України\~регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) договір про надання правничої допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) за своєю правовою природою договір про надання правничої допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правничої допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правничої допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правничої допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) відсутність в договорі про надання правничої допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 19 серпня 2022 р. між адвокатом Ворон А.І. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги адвокатом та додаткова угода №01 до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 19.08.2022 року (Т.1, а.с.76-78, Т.5, а.с.102-103). Відповідно до умов Додаткової угоди №01 до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 19.08.2022 року та акту приймання-передачі послуг до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 19.08.2022р. адвокатський гонорар є фіксованим, загальна сума вартості юридичних послуг складає 15\~000,00 грн.. Згідно квитанції №27-05 від 27.05.2024 року вбачається, що [PERSON] сплачена вартість гонорару адвоката згідно договору від 19.08.2022р., акту приймання-передачі послуг від 27.05.2024р. у сумі 15 000,00 грн. (Т.5, а.с.103). Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі\~№ 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших. Суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, яким заяву\~представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Ворон А.І. про винесення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу, задовольнити.

Outcome: approved