Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом, з внесеними змінами, до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, [PERSON] , користь моральну шкоду у розмірі 1\~000\~000,00 грн., спричинену системною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Полтавській області з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі 440/6426/23, рішення Великої палати Верховного Суду у справі №916/1423/17 та постанови Верховного Суду від 01.09.2021 року у справі 554/10055/20 та сталої практики Європейського Суду з прав людини. \~\~ В обґрунтування позову зазначено, що Полтавський окружний адміністративний суд у рішенні від 28.06.2023 року по справі 440/6426/23 за позовом [PERSON] ухвалив: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не наданні [PERSON] відповіді на його звернення від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807, 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області надати відповідь на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807. В наслідок протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, встановленої Полтавським окружним адміністративним судом у рішенні від 28.06.2023 року по справі 440/6426/23, [PERSON] , незважаючи на інвалідність по зору з дитинства, за відсутності юридичної освіти, був змушений змінити своє звичайне життя, витрачати свій час для самостійного опанування способів захисту своїх порушених прав, вивчення юридичної практики, звернення до суду за захистом своїх прав, від чого значно погіршився стан його здоров`я, спричинені душевні страждання, він зазнав розчарування від відсутності захисту з боку правоохоронних органів в особі ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, яка проявилася в бездіяльності в розслідуванні кримінального провадження за вчиненими щодо нього кримінальними правопорушеннями, ненаданні відповіді на його звернення. Таким чином [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 1\~000\~000,00 грн. Короткий зміст\~відзиву на\~позов відповідача\~ГУ НП\~в Полтавській\~області. \~\~ 29.08.2023 року відповідач ГУ НП в Полтавській області подав відзив на позов [PERSON] , в задоволенні якого просив відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що Полтавський окружний адміністративний суд у рішенні від 28.06.2023 року по справі 440/6426/23 за позовом [PERSON] ухвалив: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не наданні [PERSON] відповіді на його звернення від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807, 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області надати відповідь на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807. Розгляд справи проводився у письмовому провадженні. Твердження [PERSON] про те, що він був змушений відвідувати судові засідання для захисту своїх прав, чим йому була спричинена моральна шкода не відповідають фактичним обставинам справи. Також відповідач ГУ НП в Полтавській області зазначив, що на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807 у визначені законом строки йому було направлено відповідь простим поштовим повідомленням з листом №44/ГР-104 від 17.05.2023 року. Незважаючи на це адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області направлення відповіді на звернення у такий спосіб, оскільки воно не було підтверджено належними та допустимими доказами. ГУ НП в Полтавській області на виконання судового рішення повторно направив [PERSON] відповідь на його звернення від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807, що підтверджено поштовою квитанцією. Відповідач ГУ НП в Полтавській області на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807 направив йому відповідь листом №44/ГР-104 від 17.05.2023 року, в якому повідомив, що за його заявами сектором дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУ НП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022175530000284 від 02.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (підроблення документів), у кримінальному провадженні №12022175530000527 від 02.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (самоуправство), у кримінальному провадженні №12022175530000532 від 08.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (самоуправство) та у кримінальному провадженні №12022175530000533 від 08.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України (невиплата заробітної плати). Стосовно думки позивача про необґрунтованість закриття кримінальних проваджень №12022175530000284, №12022175530000527, №12022175530000532, №12022175530000533 зазначено, що за ст.40-1 КПК України дізнавач здійснює свої повноваження з дотриманням вимог закону та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те законних повноважень заборонено. Рішення дізнавачів про закриття кримінальних проваджень були прийняті на підставі зібраних доказів та перевірено прокурором. Не установлено підстав, які б свідчили про необґрунтованість та упередженість винесення таких постанов про закриття кримінального провадження. Наразі у вказаних кримінальних провадженнях сектором дізнання проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин на які вказує [PERSON] . Хід розслідування перебуває на контролі ГУ НП в Полтавській області. КПК не містить конкретного визначення строків, протягом яких дізнавач має установити особу, винну у кримінальному правопорушенні. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та процесуальних рішень. Разом з тим КПК містить вимоги щодо закриття провадження за відсутності події та складу кримінального правопорушення. Також позивачу [PERSON] для повного та об`єктивного розслідування було роз`яснено, що за ст.56 КПК України він має право звернутися з клопотанням про проведення необхідних, на його думку, додаткових слідчих дій. Позивач [PERSON] не надав суду докази наявності умов для відшкодування моральної шкоди, а саме докази про неправомірність дій органу державної влади (відповідча), наявність шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та змінами у житті позивача, погіршенням його здоров`я. До того ж сам по собі факт визнання протиправними дії ГУ НП в Полтавській області, що полягає у наданні [PERSON] відповіді на його звернення шляхом направлення на його адресу поштовим зв`язком простим листом не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування. Зазначений позивачем розмір шкоди в 1\~000\~000,00 грн. нічим не обґрунтований. За таких обставин вважали безпідставними твердження [PERSON] про спричинення йому моральної шкоди в розмірі 1\~000\~000,00 грн., просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (т.2 а.с. 98-105). Відзив на позов відповідача Державної казначейської служби України. Відповідач Державна казначейська служба України подала відзив на позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в якому просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування зазначено, що сам факт визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Полтавській області в частині не надання відповіді на звернення [PERSON] не є доказом заподіяння йому моральної шкоди. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі 440/6426/23, яким за позовом [PERSON] визнано протиправність дій ГУ НП в Полтавській області, не встановлює доведеність усіх складових цивільно-правової відповідальності, зокрема не доведено факт наявності моральної шкоди та її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ГУ НП в Полтавській області та завданою шкодою. Разом з тим, Державна казначейська служба України не мала жодних відносин з [PERSON] , не порушувала його права та інтереси, а тому позовні вимоги до неї заявлено безпідставно. Отже відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] (т.3 а.с. 4-6). Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.08.2023 року позов [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків. (т.1 а.с. 108). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.08.2023 року позовну заяву [PERSON] до ГУ НП в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди прийянято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. (т.1 а.с. 222). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 31.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. (т.3 а.с.85-86). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.02.2024 року за клопотання представника відповідача Державної казначейської служби України визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] (т.3 а.с.181). Позиція учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] не з`явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ГУ НП в Полтавськській області не з`явився в судове засідання, просив розглянути справу без його участі, відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Представник відповідача Державної казначейської служби України Кобеляцька М.А. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Обставини встановлені судом першої інстанції, норми права та мотиви судового рішення. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 16.1.2012 (а.с. 11). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі №440/6426/23 розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив частково задовольнити адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Полтавській області\~про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не наданні [PERSON] відповіді на його звернення від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807. Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Полтавській області надати \~\~відповідь на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. В ході розгляду справи Полтавський окружний адміністративний суд установив, що 21.04.2023 [PERSON] надіслав електронною поштою до ГУ НП в Полтавській області звернення, (реєстраційний номер ГР-15516807), в якому повідомив, що з ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа № 537/1397/23 стало відомо, що скаргу [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №12022175530000527 від 02.12.2022. Також згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа № 537/1383/23 стало відомо, що скаргу [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 05.04.2023 про закриття кримінального провадження № 12022175530000533 від 08.12.2022. Також згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа № 537/1409/23 стало відомо, що скаргу [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 20.03.2023 про закриття кримінального провадження №12022175530000284 від 02.07.2022. Також згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1408/23 стало відомо, що скаргу [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 29.03.2023 про закриття кримінального провадження №12022175530000532 від 08.12.2022. Заявником [PERSON] наголошено, що системна незаконність та бездіяльність дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. підтверджується вищевикладеними фактами. У зв`язку з вищевикладеними фактами заявник [PERSON] вимагав негайно провести службову перевірку по факту системних незаконних дій [PERSON] з притягненням її до дисциплінарної відповідальності з вирішенням питання про перебування на посаді. Окремо заявник вимагав притягнути до відповідальності прямого керівника [PERSON] за відсутність відомчого контролю за діями підлеглих. Вказане звернення зареєстровано 24.04.2023 в ДУ УКЦ за № ГР-470/КЦ та 26.04.2023 в ДУ ККЦ за №44/ГР-104/КЦ. Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду вказаного звернення від 21.04.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ГР-15516807, посилаючись на те, що відповіді на це звернення відповідачем не надано, позивач [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у позовній заяві пояснив, що не отримав відповіді на своє звернення від 21.04.2023, реєстраційний номер ГР-15516807, яке він надіслав до ГУ НП в Полтавській області. Відповідач ГУ НП в Полтавській області стверджув, що надав позивачу відповідь на його звернення, \~\~реєстраційний номер ГР-15516807, на підтвердження чого надав до суду лист відділу дізнання \~\~ГУ НП в Полтавській області від 17.05.2023 \~\~№44/ГР-104/кц, адресований [PERSON] та довідку начальника \~\~відділу дізнання \~\~ГУ НП в Полтавській області без дати та номера, за змістом якої 19.05.2023 старшим дізнавачем ВД ГУ НП в Полтавській області Топчієм В.В. надіслано лист - відповідь вих.№Г-44/ГР-104/КЦ від 17.05.2023 на звернення від 21.04.2023, реєстраційний номер ГР-15516807 на адресу [PERSON] простим листом з відділення № [NUMBER] ПАТ "Укрпошта". Відповідачем ГУ НП в Полтавській області не надано до суду касового чеку, розрахункової квитанції чи опису вкладення в лист з відтиском штампу поштового відділення, якими б було підтверджено факт надіслання позивачу відповіді на його звернення від 21.04.2023, реєстраційний номер ГР-15516807, як не надано і розписки про вручення такої відповіді на звернення безпосередньо [PERSON] . Саме по собі складення та реєстрація листа \~\~відділу дізнання \~\~ГУ НП в Полтавській області від 17.05.2023 \~\~№44/ГР-104/кц не є належним виконанням вимог статті 20 Закону України "Про звернення громадян". Факт реєстрації вихідної кореспонденції, як і довідка, складена одноособово \~\~начальником відділу дізнання \~\~ГУ НП в Полтавській області без дати та номера не є належними та допустимими доказами \~\~на підтвердження факту направлення позивачу листа \~\~відділу дізнання ГУ НП в Полтавській області від 17.05.2023 \~\~№44/ГР-104/кц. Відповідач ГУ НП в Полтавській області, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження надіслання чи вручення позивачу [PERSON] відповіді на його звернення від 21.04.2023, реєстраційний номер ГР-15516807, а сам позивач заперечує факт отримання відповіді на це звернення. З огляду на викладене вище, Полтавський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідачем ГУ НП в Полтавській області не надано позивачу [PERSON] відповідь на його звернення від 21.04.2023, реєстраційний номер ГР-15516807, чим порушено \~\~вимоги статті 20 Закону України "Про звернення громадян". Зазначена вище бездіяльність є порушенням прав позивача на розгляд суб`єктом владних повноважень його звернення у встановленому законодавством порядку, що потребує судового захисту. Тому Полтавський окружний адміністративний суд в цій частині задовольнив позовні вимоги [PERSON] . Згідно зі\~статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Підставою для відшкодування шкоди позивач [PERSON] зазначив протиправність дій ГУ НП в Полтавській області щодо ненадання йому у встановлені законом строки відповіді на його звернення про неналежне проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, відомості про які були внесені до ЄРДР за його заявами, що виявилося у винесенні дізнавачами ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області постанов про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчими суддями Крюківського районного суду м. Кременчука за його скаргами. Даних про застосування до позивача [PERSON] незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, установлено не було, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню положення\~статті 1174 ЦК України. Згідно зі\~статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною\~Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Указане узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України 25.05.2016 року у справі №6-440цс16, Верховним Судом 10.01.2019 року у справі №532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18. Разом з тим суд врахував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі №440/6426/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не наданні [PERSON] відповіді на його звернення від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807 про неналежне проведення досудового розслідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за його заявами. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області надати відповідь на звернення [PERSON] від 21.04.2023 року реєстраційний номер ГР-15516807. Відповідач ГУ НП в Полтавській області визнав, що дізнавачами ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області виносилися постанови про закриття кримінальних проваджень №12022175530000284, №12022175530000527, №12022175530000532, №12022175530000533, які були скасовані слідчими суддями Крюківського районного суду м. Кременчука. За заявами [PERSON] сектором дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУ НП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022175530000284 від 02.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (підроблення документів), у кримінальному провадженні №12022175530000527 від 02.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (самоуправство), у кримінальному провадженні №12022175530000532 від 08.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (самоуправство) та у кримінальному провадженні №12022175530000533 від 08.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України (невиплата заробітної плати). У ст. 82 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування. Так , обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.4 ст.82 ЦПК України), обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. (ч.5 ст.82 ЦПК України). У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновків, вважаючи доведеним рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі 440/6426/23 факт протиправної бездіяльності ГУ НП в Полтавській області, яка полягала у ненаданні відповіді [PERSON] на його звернення, скасування слідчими суддями Крюківського районного суду м. Кременчука постанов дізнавачів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області про закриття кримінальних проваджень, у зв`язку з чим позивач мав звернутися до суду за захистом своїх прав з оскарженням таких дій та бездіяльності, на що очевидно витратив свій час на відновлення своїх прав, змінивши звичний спосіб життя, в чому вбачається наявність заподіяної йому моральної шкоди. У свою чергу, суд зазначає про відсутність у справі жодних доказів на підтвердження доводів позивача про погіршення його стану здоров`я в наслідок наведеної бездіяльності ГУ НП в Полтавській області, визнаної судом протиправною. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність протиправного діяння особи, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому протиправні діяння, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61-11020св20). При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд першої інстанції виходив із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та врахував, що на звернення [PERSON] ГУ НП в Полтавській області направив відповідь рекомендовим листом, постанови дізнавачів про закриття кримінальних проваджень за його заявами були скасовані слідчими суддями, тобто допущені помилки були усунуті. Розмір відшкодування моральної шкоди входить до предмета доказування. Розглядаючи визначення розміру моральної шкоди, слід зазначити, що це питання вирішується лише судом, проте сторони можуть пропонувати суду свої варіанти. Оскільки випадки та обставини, за яких може бути заподіяна моральна шкода, можуть бути різними, законодавець допускає відшкодування такої шкоди грішми, майном або в інший спосіб (ст. 23 ЦК України). ЄСПЛ часто використовує інші способи залагодження моральної шкоди, нематеріальні. У справі «Аміхалай проти Молдови» (20.04.2004) зазначено, що сам факт визнання порушення є достатньою компенсацією моральної шкоди. Те саме зазначено у рішення «Білуха проти України» (09.11.2006) Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди від наведених вище дій службових осіб суб`єкта владних повноважень, суд врахував зміст ч.3 ст.23 ЦК України та п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, керувався принципами рівності, поміркованості, розумності та справедливості. Врахував, що розмір моральної шкоди має бути не більшим ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Врахував висновки ЄСПЛ у справі «Єрошкіна проти України» 2009 року, справі «Джабарі проти Туреччини» 2000 року, справі «Недбала проти Польщі» 2000 року, справі «Аміхалай проти Молдови» 20.04.2004 року, справі «Білуха проти України» 09.11.2006 року, та вважав, що рішення про відшкодування моральної шкоди [PERSON] повинно здійснюватися не у формі грошової компенсації, а в іншій формі. Так, установлення порушення само по собі, виправлення та визнання посадовими особами ГУ НП у Полтавській області, слідчими суддями Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавським окружним адміністративним судом допущеного порушення само по собі становить достатню сатисфакцію в частині відшкодування шкоди [PERSON] . Саме така форма та розмір моральної шкоди [PERSON] є необхідним та достатнім для відшкодування шкоди, заподіяної йому помилковими діями працівників поліції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З 24 лютого 2022 року Держава Україна зазнала військову агресію РФ, у зв`язку з чим в Україні введено воєнний стан. Війна РФ проти України триває. Через цю безпідставну агресію усі органи, уповноважені на виконання функцій Держави, згуртувалися для надання відсічі ворогу та забезпечення виживання народу. Чимало вчинено злочинів проти народу України, які мають розслідувати правоохоронні органи, на що потрібно направити неймовірні зусилля працівників поліції. Чимало українців змушені покинути свої домівки. Чимало руйнувань. Що привело до зменшення надходжень до державного бюджету, за вкрай необхідному збільшенню витрат з державного бюджету на армію та придбання зброї для відсічі ворогу, надання допомоги постраждалим від військової агресії, відновлення зруйнованої інфраструктури. У такий надскладний для Держави час, суд першої інстанції вважає неприпустимим оцінити в грошовому еквіваленті моральну шкоду [PERSON] від ненадання йому працівниками поліції у встановлений законом строк відповіді на звернення щодо розслідування кримінальних проваджень за його повідомленнями про вчинення щодо нього кримінальних проступків, за винесення постанов про закриття кримінальних проваджень за ознаками кримінальних проступків, які були скасовані слідчими суддями, тобто коли допущені працівниками поліції помилки були усунуті Державою у встановлений законом спосіб, що в умовах зброїної агресії ворога становить достатню сатисфакцію в частині відшкодування шкоди [PERSON] . За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 1\~000\~000,00 грн., що з врахуванням численних аналогічних позовів [PERSON] , з якими він звертається до суду, безумовно оцінюється судом першої інстанції як намагання безпідставно збагатися за рахунок Держави Україна, ігноруючи введений у Державі воєнний стан від військової агресії РФ. А тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі відмови\~в позові\~ на\~позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial