Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] співвідповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] державний реєстратор Рахівської міської ради Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Держгеокадастр у Закарпатській області, про визнання протиправним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.06.2010 року між [PERSON] та представником продавця [PERSON] (відповідач) [PERSON] (співвідповідач) в м. Ужгород укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (номер правочину в Державному реєстрі право чинів № 3984307), згідно якого [PERSON] (позивачем) як покупцем, за досягнутою домовленістю з продавцем [PERSON] та його представником [PERSON] придбано у власність земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 2.000 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер якої 2123656200:02:004:0031 за 47780 гривень. Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки був нотаріально посвідчений та відомості про нього внесено до Державного реєстру правочинів. Після підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, представником продавця [PERSON] покупцю [PERSON] було передано оригінали державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542356, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 2123656200-010707080380 від 01.02.2008 року, згідно якого продавець [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , являється власником земельної ділянки кадастровий номер 2123656200:02:004:0031, яка знаходиться в смт. Ясіня в урочищі Стебний Рахівського району площею 2.000 га для ведення особистого селянського господарства передано покупцю [PERSON] , про що в оригіналі держаного акту на право власності на зумельну ділянку приватним нотаріусом Осаулюк А.В. зроблено відповідну відмітку про перехід права власності на землю від [PERSON] до [PERSON] .. З того часу право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] за собою не переоформлював, оскільки ввіжав її своєю власністю згідно договору купівлі-продажу. У вересні 2021 року покупець [PERSON] розпочав роботу по переоформленню документів, що стосуються власності земельної ділянки, розташованої в урочищі Стебний в смт. Ясіня Рахівського району, в процесі чого було встановлено, що вона на підставі рішення державного реєстратора перейшла у власність попереднього власника [PERSON] .. Згідно інформаційної довідки №305507534 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 21.07.2002 власником земельної ділянки, кадастровий номер якої 2123656200:02:004:0031, придбаної 16.06.2010 року у [PERSON] за 47780 гривень [PERSON] не являється. 09.03.2021 року державним реєстратором Рахівської міської ради Петращуком І.В. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №542356 від 01.02.2008 року, оригінал якого ніби втрачено, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу) індексний номер 57046438 від 12.03.2021 року, 10:54:51, права власності на земельну ділянку, Кадастровий номер 2123646200:02:004:0031 за власником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Аналогічного змісту інформаційну довідку № 277078451 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 28.09.2021 року було сформовано та надано позивачу державним реєстратором Рахівської міської ради Петращуком І.В.. Відповідно до листів відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № К-490-0.25-52/140-21 від 18.10.2021 року та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області № 29-7-0.2-2103/2-22 від 25.07.2022 року, згідно даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 2123656200:02:004:0031 площею 2 га зареєстрована за [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в ур. Стебний смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області. Право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] в законний спосіб від колишнього власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2010 року (номер правочину в Державному реєстрі право чинів № 3984307), за яким ним було отримано кошти та сплачено податки. Будь-якої згоди щодо прийняття рішення про реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2123656200:02:004:0031, фактичний власник [PERSON] , [PERSON] та державному реєстратору не давав. Також жодної згоди щодо відчуження землі власником [PERSON] нікому, в тому числі [PERSON] не надавалось. З огляду на викладене, позивач вважає, що в даному випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 57046438 від 12.03.2021 року 10:54:51, державного реєстратора Рахівської міської ради Закарпатської області Петращука Івана Васильовича, яким пероведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану в ур. Стебний смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, кадастровий номер 2123656200:02:004:0031 за [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (оригінал документу втрачено), серія та номер ЯД 542356, виданий 01.02.2008 року Рухівською районною державною адміністрацією, автоматично призведе до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації права. Враховуючи викладене позивач просив, визнати протиправним та скасувати рішення та запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57046438 від 12.03.2021 року 10:54:51, державного реєстратора Рахівської міської ради Закарпатської області Петращука Івана Васильовича, яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану в ур. Стбений смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, кадастровий номер 2123656200:02:004:0031 за [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯД 542356, виданий 01.02.2008 року Рухівською районною державною адміністрацією; зобов`язати державного реєстратора вчинити дії про державну реєстрацію права власності земельної ділянки, розташованої в ур. Стбений смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, кадастровий номер 2123656200:02:004:0031 за [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023 року у підготовчому судовому засіданні, задоволено клопотання представника позивача адвоката Дьолога Я.В. та залучено до участі у даній цивільній справі, в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області, у підготовчому судовому засіданні, задоволено клопотання представника позивача адвоката Решетара В.В. про заміну процесуального статусу сторони, та змінено процесуальний статус [PERSON] \~\~державного реєстратора\~Рахівської\~міської\~ради Закарпатської\~області з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. У відкрите судове засідання, з розгляду даної позовної заяви по суті спору, позивач та його представник адвокат Решетар Василь Васильович, не з`явились, від представника позивача до суду надійшла письмова заява, в якій останній просив, закінчити судовий розгляд справи без їх участі та задовольнити позовну заяву у повному обсязі з підстав викладених у ній. Крім того, представником позивача адвокатом Решетарем В.В., до закінчення розгляду справи по суті, суду було надано в якості письмового доказу, копію ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2023 року, яка набрала законної сили 08.11.2023 року, якою кримінальне провадження за №12021078140000283 від 03.11.2021 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.\~2\~ст.\~190\~КК\~України закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності, тобто за нереабілітуючими обставинами, та якою встановлено: « [PERSON] обвинувачується у тому, що 19.12.2016 року близько 15 години, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення шляхом обману, усвідомлюючи, що він на той час уже не мав жодних прав стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2123656200:03:004:0021 площею 1 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , оскільки така земельна ділянка була 12.06.2010 року відчужена ним на користь [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, знаходячись у службовому приміщенні Рахівської РДА завернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на вказану земельну ділянку нібито у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. Після цього на підставі наданих документів державним реєстратором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про реєстрацію перова власності за [PERSON] , який в подальшому незаконно відчужив її на користь третіх осіб, чим було заподіяно інтересам власника земельної ділянки [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 131\~000 гривень, що становить значну шкоду». Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, \~вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійні\~вимоги щодо\~предмета спору, [PERSON] державний реєстратор\~Рахівської міської\~ради Закарпатської\~області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в які просив проводити розгляд цивільної справи без його участі, зазначивши, що він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, в судове засідання не з`явились, надіслали до суду письмові пояснення, в яких по суті викладенні цитовані статті ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та ЗУ Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які просили врахувати при ухваленні рішення у даній цивільній справі. У підготовчі судові засідання та відкрите судове засідання відповідач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] , не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, що підтверджується, поштовими конвертами про надсилання копій позовної заяви з додатками та судових повісток, а також оголошенням на офіційному сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надали, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вище викладене, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 3 цього ж Кодексу - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1, 2 ст. 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об?екта права власності визначено у частині першій ст. 79 ЗК України, як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Згідно до ст.140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку, в тому числі є відчуження земельної ділянки за рішенням власника. Частинами 1-2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на зумлю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селиш, міст, районів та областей. Згідно з ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об?єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.06.2020 у справі No 295/1204/17 (провадження No 61-14725св18) зазначено: «Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (частина друга статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (У редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення про скасування рішення державного реєстратора) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав або про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі 922/1110/18 та від 05.12.2019 року у справі No 906/208/19. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано». Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги письмові матеріали даної цивільної справи, ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2023 року, а також те, що відповідач та співвідповідач не подали до суду відзиву, письмових пояснень та будь-яких доказів щодо спростування обставин викладених у позовній заяві, суд погоджується з наведеними доводами позивача, у позовній заяві, крім того суд зазначає, що інших доводів чи доказів, сторонами по справі, суду не надано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач або його представник не просили суд стягувати судові витрати по сплаті судового збору з відповідача та співвідповідача на користь позивача, суд вважає за можливе, понесені позивачем суудові витрати пов`язанні зі сплатою судового збору залишити за рахунок позивача.

Outcome: approved