Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

18.04.2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалася на те, що 22.02.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №70. Від шлюбу мають трьох дітей: сина - [PERSON] , 2004 року народження, доньку [PERSON] , 2008 року народження, та сина [PERSON] , 2013 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2023 року шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони стали один для одного чужими людьми, намірів врятувати сім`ю не мають. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе, примирення сторін неможливе, оскільки вони мають різні інтереси. Прохала не встановлювати строк для примирення. Спір про розподіл майна будуть вирішувати добровільно. Спільні діти залишаються проживати з нею на її утриманні. Прохала розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадською стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №70 від 22.02.2003 року; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; судові втрати покласти на неї. 29.05.2024 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача, згідно якої місце реєстрації [PERSON] не встановлено. 30.05.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. 12.06.2024 року позивач в судове засідання не з`явилася, 12.06.2024 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, прохала шлюб розірвати. 12.06.2024 року відповідач в судове засідання не з`явився, 11.06.2024 року подав заяву про визнання позову, прохав справу розглянути без його участі, повідомив, що питання відносно дітей буде вирішуватися між ними окремо. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 06.05.2003 року. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач [PERSON] , місця реєстрації не має, рнокпп [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. 22.02.2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №70, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.02.2003 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2018 року; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.2008 року; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.11.2013 року. Позивач наполягає на тому, що спільне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2023 року шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони стали один для одного чужими людьми, намірів врятувати сім`ю не мають. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе, примирення сторін неможливе, оскільки вони мають різні інтереси. Прохала не встановлювати строк для примирення. Спір про розподіл майна будуть вирішувати добровільно. Відповідач визнав вказані обставини, не заперечував проти задоволення позову. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 22.02.2003 року, мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , з квітня 2023 року шлюбні відносини фактично припинені, і подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить їхнім інтересам, тому шлюб між ними має бути розірваний. Позивач заявила клопотання про залишення після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », тому суд не змінює позивачу прізвище після розірвання шлюбу. Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач прохала судові витрати залишити за нею, то суд під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved