Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуласьз позовом до суду, відповідно до якого просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. про відмову в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, вилучене з індивідуального банківського сейфа, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої 07.09.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надала документ, що свідчить про факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року було встановлено заявлений факт. На частину спадкового майна позивач отримала свідоцтва про право на спадщину. На майно, яке знаходиться в банківському сейфі АТ «Укрексімбанк» в м. Києві позивач свідоцтва про право на спадщину не отримала. Листом керуючим Центрального відділення АТ «Укрексімбанк» в м. Києві повідомлено позивачу про відмову у доступі до банківського сейфу спадкодавця, оскільки відсутні документи, які дають правові підстави для розкриття банківської таємниці. 16.04.2024 року позивач звернулась до відповідача з проханням надати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке було вилучено з індивідуального банківського сейфа спадкодавця [PERSON] та зберігається в АТ «Укрексімбанк» в м. Києві. Однак, відповідачем прийнято постанову про відмову у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не надано інформацію про вартість майна з індивідуального банківського сейфу спадкодавця. Разом з тим, позивач вважає таку відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 29 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової Ірини Євгенівни про визнання неправомірною та скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом. 23 травня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті позовних вимог. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова І.Є. скористались процесуальним правом подачі відзиву, відповідно до якого на запит приватного нотаріуса КМНО Устинової І.Є. АТ «Укрексімбанк» відкрив банківську таємницю щодо вмісту банківського сейфу № [NUMBER] спадкодавця [PERSON] та надав опис предметів, які зберігалися та належали [PERSON] , однак нотаріус не може видати свідоцтво про право прийняття спадщини на це майно позивачу без інформації про оцінку вмісту банківського сейфу в грошовому еквіваленті, в той час як нормами Податкового кодексу України (ст.ст. 167, 174) спадкоємець має сплатити податок за отримання спадщини, а позивач, звертаючись до АТ «Укрексімбанк» про надання інформації щодо рахунків та вмісту банківського сейфу спадкодавця, не заявляла клопотання про оцінку такого майна, в той час як нотаріус позбавлений права проведення оцінки майна, не будучи ліцензованим спеціалістом надання такого виду експертної оцінки. (а.с. 31-34) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року у справі № 755/12426/22 встановлено факт про те, що [PERSON] / [INFO] , РНОКПП [NUMBER] / проживала з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю більш як п`ять років за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. (а.с. 7-13) Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішеннямШевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року у справі № 755/12426/22. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року у справі № 755/12426/22 встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована у [ADDRESS] та була власником квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 07.06.1995 № 777. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, була заведена спадкова справа приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. №13/2022, спадкодавець [PERSON] , та зберігається за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] 21.02.2022 року відкрилась спадщина на майно, яка складається:з квартири за адресою: [ADDRESS] ;всі грошові заощадження в усіх банківських установах України;з земельної ділянки та будинку за адресою: [ADDRESS] ;майно, яке знаходиться в банківському сейфі;пенсійні нарахування.Перелічене майно належало [PERSON] на праві приватної власності. На запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. від 20.05.2023 року Листом керуючого Центральним відділенням АТ «Укрексімбанк`від 16.06.2023 року повідомлено, що між Банком та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських та інших послуг від 25.02.2020 року, за умовами якого [PERSON] було надано у строковий найм (оренду) індивідуальний банківський сейф № 2959 на підставі Заяви про передачу сейфа у строковий найм (оренду) від 27.01.2021 року № 00004122-02. Банком надано нотаріусу інформацію про відкриті банківські рахунки спадкодавця [PERSON] , а також надано довідку щодо майна, вилученого з індивідуального банківського сейфа [PERSON] № 2959, розкривши нотаріусу банківську таємницю. (а.с. 35, 36) 25.10.2023 року спадкоємець [PERSON] на ім`я керуючого Центральним відділенням АТ «Укрексімбанк» в м. Києві подала заяву, відповідно до якої заявник як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON] просить надати доступ до вмісту банківської ячейки № 2959, що перебуває в Банку на зберіганні, для оцінки ювелірних прикрас спадкодавця [PERSON] задля подальшого успадкування. (а.с. 14) Листом керуючого Центральним відділенням АТ «Укрексімбанк» відмовлено [PERSON] у задоволенні її заяви від 25.10.2023 року, з огляду на відсутність у Банку документів, що дають правові підстави для розкриття банківської таємниці, посилаючись на положення п. 11 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». (а.с. 15-16) 16.04.2024 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. відмовлено [PERSON] в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, вилучене з індивідуального банківського сейфа після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , вказуючи підставою відмови ненадання спадкоємцем [PERSON] інформації про вартість майна з індивідуального банківського сейфу, яке спадкоємець має намір успадкувати. (а.с. 17) Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ст. 200 Цивільного кодексу України). Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація (ст. 21 Закону України «Про інформацію»). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є:відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус зобов`язаний: сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про нотаріат») Статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів), щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа. Вимоги до форми та змісту запиту на отримання інформації, що становить банківську таємницю, у тому числі до запитів органів державної влади, їх посадових і службових осіб, встановлюються Національним банком України. Частиною першою статті 1 Закону України «Про інформацію»передбачено, що документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Згідно статті 174 Податкового кодексу України, оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 174.1 ст. 174 Податкового кодексу України,об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: а) об`єкт нерухомості, неподільний об`єкт незавершеного будівництва/майбутній об`єкт нерухомості, подільний об`єкт незавершеного будівництва; б) об`єкт рухомого майна, зокрема: предмет антикваріату або витвір мистецтва; природне дорогоцінне каміння чи дорогоцінний метал, прикраса з використанням дорогоцінних металів та/або природного дорогоцінного каміння; будь-який транспортний засіб та приладдя до нього; інші види рухомого майна. В пункті 174.2.2.2. цього Кодексу вказано, які спадкоємці сплачують податок за отримання спадщини: за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу України, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1. Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади. Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. Крім того, статтею 11 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірною та скасування постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. від 16 квітня 2024 року про відмову в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, вилучене з індивідуального банківського сейфа, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , - оскільки нотаріусом, як суб`єктом, якого Законом наділено правом на розкриття банківської таємниці, вчинено всі передбачені частиною 3 статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» дії задля розкриття банківської таємниці та отримання довідки керуючого АТ «Укрексімбанк» щодо переліку майна спадкодавця [PERSON] , яке зберігається в індивідуальному банківському сейфі, орендованому спадкодавцем за життя. Однак нотаріусу не надано позивачем експертного висновку вмісту (майна) індивідуального банківського сейфу спадкодавця № [NUMBER] , що, відповідно, позбавляє можливості визначення нотаріусом податку на спадкове майно, що має бути сплачений спадкоємцем/позивачем задля отримання свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При цьому нотаріус не являється суб`єктом, у розпорядженні якого перебуває спадкове майно, що знаходиться в індивідуальному банківському сейфі АТ «Укрексімбанк», тому нотаріус не має фактичної можливості надати експерту-оцінювачу доступ до такого майна, задля проведення його оцінки, яка є обов`язковою задля визначення розміру сплачуваного спадкоємцем податку при отриманні свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової Ірини Євгенівни про визнання неправомірною та скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed