Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 14 липня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 957. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя, існує психологічна несумісність. Зазначає, що подальше спільне життя як подружжя є неможливим. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 25.04.2024 року подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 липня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 957, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 липня 2012 р. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2013 р., та серії [NUMBER] від 26 травня 2015 р., відповідно. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved