Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом яким просить суд визнати місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 31 жовтня 2008 року, було укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , який наразі проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] . 23 лютого 2023 року шлюб з відповідачем розірвано згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Представники заінтересованих сторін в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили. В силу вимог ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~198\~ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 травня 2019 року батьками дитини записані: батько [PERSON] та мати - [PERSON] . 23 лютого 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області. Відповідно до довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рів`єра сіті» №19 від 17.07.2023 року, [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . за час перебування будинку в управлінні ОСББ «Рів`єра Сіті» з вересня 2021 року матір дитини представники ОСББ не бачили. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області №1020 від 21.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована [ADDRESS] , знаходилась на стаціонарному лікуванні в ПВ КНП «Подільська міська лікарня» ПМРПРОО з діагнозом загострення хронічного паранохдального психозу. Відповідно до висновку служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням №90 від 29.03.2024 року виконавчим комітетом Фонтанксьокї сільської ради Одеськго району Одеської області, було визнано доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком. Відповідно до ст.150-157\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Згідно зі ст.\~157\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі ст.\~161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161\~СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже суд, ураховуючи вік дитини, яка є малолітньою та відсутність виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, вважає, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останнього з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved