Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 18 червня 2021 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Разом з цим, позивач вказує, що разом з дружиною та їх спільною донькою і сином дружини від першого шлюбу постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з військовим вторгненням Росії на територію України та введення воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 р., дружина разом із їх спільною малолітньою донькою і неповнолітнім сином від першого шлюбу вимушено евакуювалися у безпечне місце на територію Польщі, для чого позивач належним чином оформив дозвіл дружині на перетин державного кордону України з малолітньою донькою, супроводив їх до кордону та поніс всі витрати на виїзд, а сам залишився в Україні. Проте, після виїзду з України до Польщі, між позивачем та відповідачем почалися суперечки, внаслідок чого відповідач почала штучно створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною, постійно відмовлялася показувати дитину по відео зв`язку і згодом повністю перестала відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення у всіх можливих месенджерах, жодним чином протягом тривалого часу не виходила на зв`язок, не повідомляла будь-які дані щодо матеріального стану, фізичного здоров`я та розвитку дитини, місця і умов проживання дитини, а зміст останнього спілкування лише звівся до вимагання грошей. З врахуванням зазначеного, оскільки між батьками не було встановлено домовленостей щодо спілкування з дитиною, позивач звернувся до суду та просить суд: - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди мені, [PERSON] , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , визначивши способи участі позивача у вихованні дочки: систематичні побачення та можливість вільного спілкування з дитиною кожного тижня у понеділок, середу та у п`ятницю другого, четвертого тижня, у суботу другого, четвертого тижня, у неділю другого, четвертого тижня з урахуванням здоров`я, потреб та інтересів дитини у вільний від навчання час, з одночасним покладенням на [PERSON] , обов`язку повідомляти інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це мене особисто не пізніше наступного дня настання таких обставин. 09.08.2022 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження та призначено справу в загальному позовному провадженні. 10.11.2022 ухвалою суду було забезпечено позов, шляхом зобов`язання [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду у даній справі надавати [PERSON] можливість спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , за допомогою відеозв`язку кожного тижня, раз у два дні, зокрема у кожний вівторок, четвер та у суботу у вільний від роботи відповідача час, а також за першою вимогою позивача повідомляти інформацію щодо матеріального стану, фізичного здоров`я, розвитку та потреб дитини, фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити позивача про це особисто не пізніше наступного дня настання таких обставин. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач докладає всі можливі зусилля для догляду, гідним забезпеченням себе та дітей, а позивач штучно створює умови для навантаження відповідача, покладення на відповідача додаткового тягаря у вигляді надання позивачу можливості систематичного побачення з дитиною, яка вимушено проживає з матір`ю в іншій країні, за графіком, зручним для позивача за відсутності по суті спору з цього питання. Також зазначено, що позивач через три місяці після вимушеного виїзду жінки за кордон з двома дітьми для збереження життя дітей, звернувся до ряду Уповноважених в України органів з безпідставними скаргами на відповідача та, отримавши роз`яснення, що розгляд заяв позивача наразі неможливий, звернувся до суду з даною безпідставною позовною заявою. Так, позивачем до позовної заяви додано копії безпідставних листів-скарг на відповідача до органів опіки та піклування, до Уповноваженого з прав людини та Консульської установи, які є доказом вчинення саме позивачем перешкод у спілкуванні з відповідачем; додано копії відповідей на скарги, з яких вбачається, що жодного висновку про наявність перешкод у спілкуванні з дитиною відповідними органами не встановлювалось; також до позову додано документи на підтвердження виплати аліментів відповідачу лише певний період у сумі 7 500, 00 грн. на місяць, які жодним чином не стосуються предмету спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною; також додано копії документів на підтвердження благополучного фінансового стану позивача, що також жодним чиною не стосується предмету позову і жодним чином не доводить обставини на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог в розумінні ст. 81 ЦПК України. З врахуванням зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні клопотання. Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач у своєму відзиві безпідставно стверджує, що не чинить будь-яких перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, жодних доказів не надає і не зазначає, яким саме чином,на її думку, вона надає можливість батьку спілкуватися з дитиною. Натомість, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, обґрунтовує неможливість забезпечення спілкування позивача з дитиною, користуючись складною обстановкою в Україні, хоча війна не може тривати вічно і обов`язково матиме закінчення і дана обставина не може бути підставою для обмеження батька у спілкуванні з дитиною. Крім цього, відповідач також зазначає про свою зайнятість в іншій країні, що свідчить про наявність у відповідача інших пріоритетів, ніж інтереси самої дитини, яка має право на безперешкодне спілкування із батьком, однак відповідач не вважає за потрібне забезпечувати таке спілкування і продовжує всіма способами уникати будь-який контакт із позивачем, перекладаючи свою вину на обставини. Також, посилання відповідача на недостатність грошових коштів, які надсилає їй позивач є не обґрунтованими, оскільки сама ж позивач відмовилась від будь-якого спілкування із позивачем і як вже зазначалося, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення у всіх можливих менеджерах, жодним чином протягом тривалого часу не виходить з позивачем на зв`язок, не повідомляє будь-які дані щодо матеріального стану, фізичного здоров`я та розвитку дитини, місця і умов проживання дитини. Також, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 р. по справі № 757/23796/22-ц шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, розірвано. Твердження відповідача, що звернення позивача до уповноважених органів, з метою вирішення даного спору, є безпідставним і спрямоване на покладення надмірного тягаря на відповідача є необґрунтованим та абсурдним, оскільки позивач намагався мирним шляхом діалогу у позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку та способів участі у вихованні дитини, нащо одержав відмову і вимушений був звернутися до суду із даною позовною заявою. Таким чином, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. 01.08.2023 представником відповідача були подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позивачем жодним чином не доведено того, що матір чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач має можливість спілкуватись з дитиною, а тому позовні вимоги направлені на покладання на відповідача надмірного тягаря. 03.08.2023 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження. 03.08.2023 ухвалою суду було витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо врегулювання спору між [PERSON] та [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною [PERSON] . 03.08.2023 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. 09.11.2023 надійшов Висновок про визначення способів участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] . 18.01.2024 ухвалою суду було закрито підготовчого судового засіданні та перейдено до розгляду справи по суті. 27.05.2024 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Також, в матеріалах справи міститься розписка, що представник відповідача повідомлений про судове засідання, яке призначене на 27.05.2024. Окрім цього, судове засідання призначалось в режимі відеоконференції, з метою забезпечення участі сторін у розгляді справи, однак відповідач не вийшла на зв`язок. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, у судове засідання представники третіх осіб не з`явились. Разом з цим, представник у поданому висновку просив слухати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, з 18 червня 2021 року [PERSON] , перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 р. по справі № 757/23796/22-ц шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач вказує, що на даний час [PERSON] свідомо перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою і не надає жодної інформації щодо доньки та умови її проживання і потреби. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, якщо інше не встановлено судом. Крім того, остання порушує права позивача, як батька, що передбачені ст. 141, 153, 157 Сімейного кодексу України, а саме право на особисте спілкування з донькою. Окрім цього, позивач зазначив, що 10.06.2022 р. звернувся із заявою щодо сприяння в усуненні перешкод у спілкуванні батька з дитиною до служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за місцем реєстрації проживання відповідача, з проханням вжити заходів щодо зобов`язання належного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків та сприяння у спілкуванні батька з дитиною і забезпечення участі у вихованні дитини, шляхом визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у відповідь на яку одержав лист від 14.06.2022 р., за змістом якого повідомлено, що оскільки, станом на момент звернення, дитина перебуває за кордоном, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації припиняє розгляд заяви від 10.06.2022 р. про визначення порядку спілкування з дитиною. Також, позивач вказує, що він 10.06.2022 р. звернувся із заявою щодо сприяння в усуненні перешкод у спілкуванні батька з дитиною до служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації за своїм місцем реєстрації проживання, з таким же проханням вжити заходів щодо зобов`язання належного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків та сприяння у спілкуванні батька з дитиною і забезпечення його участі у вихованні дитини, шляхом визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у відповідь на яку одержав лист від 18.07.2022 р. за змістом якого повідомлено, що оскільки, станом на момент звернення, дитина перебуває за кордоном, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації не має можливості провести розгляд заяви від 10.06.2022 р. про визначення порядку спілкування з дитиною. Крім того, 15.06.2022 р. позивач звернувся до Генерального Консульства України у Любліні та Посла України в Республіці Польща із заявами щодо вжиття заходів по захисту прав дитини, яка є громадянкою України і тимчасово перебуває на території Республіки Польща, в якій просив звернутися до компетентних органів Республіки Польща з метою вжиття всіх необхідних заходів для встановлення місцезнаходження малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , громадянки України та [PERSON] , [INFO] , громадянки України, а також вжиття заходів для досягнення згоди на забезпечення реалізації права заявника позивача на спілкування з дитиною. Листом № 61326/19-540-49157-ВН від 19.07.2022 р., за підписом в.о. Генерального консула України в Любліні, позивача повідомлено, що вирішення питання щодо забезпечення реалізації порушеного права щодо спілкування, виховання дитини лежить в юридичній площині та можливе, за умови звернення до судових органів України. Механізм виконання судових рішень сторін передбачений Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах. Також Посольством України в Республіці Польща повідомлено про не можливість вчинення дій з пошуку відповідача і дитини, встановлення їх місця знаходження, внаслідок відсутності їх на консульському обліку. За таких обставин у позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку та способів позивача в участі у вихованні дитини не вдалось, а тому останній вимушений був звернутися до суду із даною позовною заявою. Так, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно достатті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішенні від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини сьомоїстатті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. На переконання суду, під час розгляду даної справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитині, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, не встановлено, матеріали справи таких доказів не містять. Оскільки позивач є батьком дитини, то мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання дитини. Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні дитини може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дитини та наявності спору між сторонами у спілкуванні з нею, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з врахуванням позиції сторін. Разом з цим, аналізуючи варіант визначення способів спілкування із дитиною, запропонований позивачем, суд вважає, що він в цілому відповідає інтересам дитини та сприяє її нормальному розвитку, не суперечить правам та інтересам сторін у справі, однак висновок Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , є більш доцільним та таким, яким було враховано належним чином інтереси двох батьків та головне дитини. Так, у відповідності до висновку, зазначено, що з врахування обставин справи, зокрема, вік та стан здоров`я дитини, ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування визначила участь батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , наступним чином, а саме: другий та четвертий понеділок та середу місяця з 9.00 год. до 18.00 год. та другу та четверту п`ятницю місяця з 18.00 год. до неділі 18,00 год. з одночасним покладенням на гр. [PERSON] обов`язку повідомляти гр. [PERSON] інформацію щодо фактичного місця проживання та перебування дитини [PERSON] , [INFO] . Відтак, враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо порядку спілкування з дитиною, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки у відповідності до порядку визначеному Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, від 08.11.2023, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial