Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

08 травня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2888693, відповідно до умов якого позикодавець надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою 1,99 % на день. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 19102023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2888693 від 01 лютого 2022 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору. Таким чином, сума заборгованості становить 61 031 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 13\~000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 48 031 грн. 10 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 61 031 грн. 10 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в частині тіла кредиту у розмірі 13\~000 грн., у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредиту просив відмовити, зазначивши, що з 18 лютого 2021 року і по теперішній час він є військовослужбовцем. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2888693, відповідно до умов якого позикодавець надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою 1,99 % на день (а.с. 5-14). 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 19102023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2888693 від 01 лютого 2022 року (а.с. 18-20, 21, 22). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором щодо укладення кредитного договору № 2888693 від 01 лютого 2022 року є СМС повідомлення з кодом А362 (а.с. 17 оберт), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого станом на 31 травня 2024 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 61 031 грн. 10 коп. (а.с. 23). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З приводу зазначених посилань [PERSON] в частині заперечення нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки він є військовослужбовцем з 18 лютого 2021 року, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (чинній на час укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідач на підтвердження своїх аргументів щодо наявності у нього права на отримання пільг, передбачених п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доказів про перебування на військовій службі не надав. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором № 2888693 від 01 лютого 2022 року заборгованість за кредитом у розмірі 13\~000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 48 031 грн. 10 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 64 059 грн. 10 коп. (61 031 грн. 10 коп. + 3 028 грн. = 64 059 грн. 10 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved