Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач\~ звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради згідно з яким просить суд стягнути КНП «Закарпатська обласна\~клінічна стоматологічна\~поліклініка»на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 84936,27 грн. (сума визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 75702,40 грн. (сума визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів), посилаючись на те, що з 02.01.2020 року на умовах цивільно-правового договору вона виконувала повноваження головного бухгалтера на підприємстві відповідача. Наказом відповідача № 144-к від 29.12.2022 року з 30.12.2022 року її було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Наказано бухгалтерії нарахувати їй компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15.03.2021 року до 30.12.2022 року. Починаючи з червня 2022 року до моменту звільнення вона не отримувала заробітної плати. При звільненні з роботи розрахунку всіх сум, що належать їй від відповідача до виплати вона не отримала й досі. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити позов. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим на виконання ухвали суду від 07.12.2023 року головою комісії з припинення (реорганізації) КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» надано довідку про доходи за 2022 рік [PERSON] , детальні відомості про заборгованість [PERSON] , відомість нарахування заробітної плати [PERSON] за період грудень 2021 року грудень 2022 року. Також у супровідному листі про направлення суду табелів обліку використання робочого часу працівниками бухгалтерії за 2022 рік голова комісії з припинення (реорганізації) КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» зазначає, що [PERSON] працювала впродовж 2022 року на посаді головного бухгалтера за сумісництвом з основним місцем роботи «Закарпатському обласному бюро судово-медичної експертизи», однак. В кадрових документах відсутні накази щодо організації роботи бухгалтерії (головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера), а саме: графіку роботи, затвердженого керівником КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» та погодженого головою первинної профспілкової організації КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка», а також розміру заробітної плати головного бухгалтера. Також вказує, що [PERSON] не виходила на роботу в КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» (на своє робоче місце) впродовж 2022 року та не виконувала в повному обсязі покладені на неї обов`язки, про що свідчить той факт, що не були подані відповідні звіти підприємства за 4 квартал 2022 року та не було проведено роботу по укладанню договорів на 2023 рік з постачальниками комунальних послуг в КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка». Табелі використання робочого часу у 2022 році велися та підписувалися колишнім керівником підприємства [PERSON] одноосібно та містять, на думку, голови комісії з припинення (реорганізації) КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» завідомо хибні дані щодо відпрацювання [PERSON] робочих годин і відповідно нарахування заробітної плати у 2022 році головному бухгалтеру здійснювалося з порушенням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно наказу КНП «Закарпатська обласна\~клінічна стоматологічна\~поліклініка»Закарпатської обласної ради № 144-к від 29.12.2022 року «Про звільнення [PERSON] судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 16.12.2022 року звільнено [PERSON] головного бухгалтера з 30.12.2022 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, наказано бухгалтерії нарахувати [PERSON] компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15.03.2021 року по 30.12.2022 року. За приписами\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 4\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на заробітну плату. Згідно ч. 7\~ст. 43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Згідно\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В даному випадку днем звільнення [PERSON] є [INFO] . Однак, судом встановлено, що на день звільнення заборгованість КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради по нарахованій та не виплаченій заробітній платі перед [PERSON] становила 68600,69 грн. ( із врахуванням утриманих податків та інших обов"язкових платежів), що підтверджується довідкою КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради. Вказана заборгованість [PERSON] не виплачена. Суд не бере до уваги відповідача, зазначені письмових поясненнях від 22.12.2023 року № 200/01-13, оскільки заробітна плата позивачу нарахована, належних, допустимих та достовірних доказів на спростування, поданих самим відповідачем, табелів обліку робочого часу відповідачем не надано. Згідно\~ст. 117 КЗпП України, якою регулюється питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджено\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, відповідно до вказаного Порядку, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством. Відповідно до ч. 5 п. 25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 визначено, що положення\~частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України\~слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей\~94,\~116,\~117 КЗпП України\~і статей\~1,\~2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці»\~середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати (п. 57). Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 року по справі №200/12310/19-а зазначає, що закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. Верховний Суд в даній постанові також зазначив, що аналіз статей 116, 117 КЗпП України, а також наведені в постанові правові позиції Великої Палати Верховного Суду дають підстави для висновку, що розгляд судом питання стягнення з роботодавця належних працівникові сум, що мали бути виплачені в день його звільнення, а також питання стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в разі порушення роботодавцем свого обов`язку розрахуватись з працівником в день його звільнення, ніяким чином не залежить та не може залежати від законності звільнення такого працівника та/або можливого подальшого його поновлення на посаді. Роботодавець зобов`язаний провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, а також несе відповідальність за невиконання цього обов`язку незалежно від інших обставин звільнення. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно п. 8 якої, нарахування виплат, що обчислюються iз середньої заробітної плати за останні два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 12.06.2023 року, додаючи відповідний розрахунок. Разом з тим, суд констатує, що середньоденна (годинна) заробітна плата розрахована позивачем неправильно, а саме за 12 календарних місяців роботи, а не за 2 календарні місяці роботи, як це передбачено положеннями п. 2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Як встановлено судом, [PERSON] звільнено з роботи 30.12.2022 року. Згідно довідки виданої КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради № 000000000024 від 19.12.2023 р. про нараховану та виплачену заробітну плату за період двох місяців, що передували даті звільнення заробітна плата [PERSON] : за жовтень 2022 року становить 9900,00 грн., за листопад 2022 року - 9990,00 грн. Згідно Розрахунку норми тривалості робочого часу на 2022 рік (https://www.buhoblik.org.ua/kadry-zarplata/vremya/4246-norma-trivalosti-robochogo-chasu-2022.html#zmini2022) кількість робочих днів в жовтні 2012 року - 21 робочий день, у листопаді 2018 р. - 22 робочі дні. Тому середня заробітна плата позивача за один робочий день складає: (9990,00 грн. + 9900,00 грн.) : ( 21 р.д. + 22 р.д. ) = 460 грн. 46 коп. Затримка фактичного розрахунку за період з 30.12.2022 року по 12.06.2023 року тривала 164 (сто шістдесят чотири) робочих днів: грудень 2022 року 1 день, січень 2023 31 день, лютий 2023 року 28 днів, березень 2023 року 31 день, квітень 2023 року 30 днів, травень 2023 року 31 день, червень 2023 року 12 днів (до часу звернення з позовом до суду). Таким чином\~середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2022 року по 12.06.2023 року складає: 460,46 грн. х 164 дні = 75515,14 грн. (без утримання податків та інших обов"язкових платежів), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141\~ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial