Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 18.06.2016 року позивач та відповідач уклали шлюб, Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Через повномасштабне вторгнення рф на територію України [PERSON] разом із дитиною вимушена була покинути країну. Наразі перебуває у Німеччині. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наразі подружжя проживає окремо. Спільне господарство не ведеться. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати із матір`ю. Спроби до примирення були, проте вони не надали ніякого результату. Будь-яке примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Крім того, відповідач [PERSON] наразі не надає коштів на утримання дитини, хоча має офіційний заробіток, інших дітей від шлюбу не має, інвалідності також немає, у зв`язку з чим має можливість надавати кошти у розмірі необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №329, 18.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Станом на дату розгляду справи, встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у позивача відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати позивача прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом дитина [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Угоди про\~добровільну сплату\~аліментів між\~сторонами не\~досягнуто. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких обставин, встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік установлено у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] працездатного віку, будь-які обставини, які б свідчили про неможливість відповідачем чи то за станом здоров`я, чи з інших поважних причин не надавати кошти на утримання дитини відповідачем до суду не надано. [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] в частині утримання дитини задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із звернення з відповідним позовом до суду. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Outcome: approved