Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] на строк 6 місяців із застосуванням таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань 100 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести з нею листування, телефонні переговори, а також контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися. В обґрунтування вимог заявник вказала, що вона разом з чоловіком [PERSON] , дочкою [PERSON] та онуком проживають у квартирі, що по [ADDRESS] , яка належить їм (окрім онука) та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Син [PERSON] фактично проживає у с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, однак періодично приїжджає за місцем реєстрації та проживає разом з ними. Від проживання разом із сином вона потерпає від насильства з боку останнього, яке носить психологічний, фізичний та економічний характер. Так, [PERSON] поводить себе неадекватно, словесно ображає її, шарпає, погрожує, ображає. Під час домашніх скандалів [PERSON] може не випускати її з квартири, або ж навпаки зачиняє квартиру та не дозволяє їй зайти у помешкання. Вказані неправомірні дії сина носять постійний та систематичний характер, внаслідок чого вона перебуває у постійній тривозі та напрузі. На будь-які зауваження з приводу протиправної поведінки [PERSON] не реагує. В сім`ї, саме з ініціативи кривдника, відбуваються постійні конфлікти. Вона є особою похилого віку і така поведінка сина негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також на психологічний стан, оскільки вона постійно перебуває в стані стресу та тривоги, побоюючись за свою безпеку. В силу свого похилого віку та поганого стану здоров`я вона нездатна самостійно захистити себе. Вказала, що неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, однак це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Так, 14 березня 2024 року відносно кривдника [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серія АА №331526, терміном на 10 діб, оскільки останній вчинив домашнє насильство відносно неї. Крім того, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї, що стверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2024 року. Крім того, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки, що стверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2023 року справа №607/18790/23, від 02 січня 2024 року справа №607/21040/23, від 24 травня 2024 року справа №607/7590/24. Також, 01 червня 2024 року [PERSON] знову вчинив домашнє насильство відносно її дочки [PERSON] , про що свідчить копія термінового заборонного припису щодо кривдника серії АА №331670 від 01 червня 2024 року. Вважає, що вказані обставини та факти свідчать про небажання [PERSON] ставати на шлях виправлення та про стійку протиправну поведінку, його тривале зневажливе ставлення до суспільних відносин щодо охорони фізичного та психологічного здоров`я осіб, з якими кривдник перебуває чи перебував у сімейних або близьких відносинах. Таким чином, вона є особою, яка зазнала домашнього насильства, а саме насильства психологічного, фізичного та економічного характеру. Тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, з огляду на сам вид насильства (психологічне, фізичне та економічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливих тяжких наслідків його вчинення, просить застосувати до [PERSON] відповідні обмеження прав кривдника. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що у квартирі по [ADDRESS] проживає вона, її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та онук. [PERSON] проживає в с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, однак постійно приходить у квартиру по [ADDRESS] . Систематично та протягом тривалого часу вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру, в ході якого погрожує їй фізичною розправою, ображає її нецензурною лайкою, не випускає та не впускає у квартиру. Крім того, [PERSON] вчиняє домашнє насильство стосовно її дочки [PERSON] та своєї співмешканки. Вказані обставини викликають в неї побоювання за свою безпеку та безпеку близьких, оскільки [PERSON] поводить себе агресивно та погрожує вбити їх. Останнього разу, за місцем їх проживання [PERSON] вчинив протиправні дії щодо онука, наніс йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим було внесено відомості до ЄРДР. [PERSON] заперечив обставини викладені у заяві. Зазначив, що на вищевказані конфлікти його провокує матір. Просив відмовити у задоволенні заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 грудня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З метою з`ясування обставин справи, судом здійснено перевірку інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено наступне. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року у справі №607/8151/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] 08 квітня 2024 року близько 18:20 год, перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме не випускав її із спальної кімнати, перешкоджав у праві пересуватися квартирою, чинив психологічний тиск,\~внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Вказана постанова суду набрала законної сили. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року у справі №607/8995/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] 08 квітня 2024 року приблизно о 15:30 год по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме: висловлював словесні образи, не впускав до квартири, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. 14 березня 2024 року працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серії АА №331526 стосовно кривдника [PERSON] . Із змісту вказаного припису вбачається, що у зв`язку з вчиненням [PERSON] щодо постраждалої особи [PERSON] 14 березня 2024 року домашнього насильства психологічного характеру, стосовно [PERSON] , як кривдника, вжито такі заходи заборонного припису: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 10 діб з 14 год 14 березня 2024 року до 14 год 24 березня 2024 року. 01 червня 2024 року працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серії АА №331670 стосовно кривдника [PERSON] . Із змісту вказаного припису вбачається, що у зв`язку з вчиненням [PERSON] щодо постраждалої особи [PERSON] 01 червня 2024 року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, стосовно [PERSON] , як кривдника, вжито такі заходи заборонного припису: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 10 діб з 18 год 01 червня 2024 року до 18 год 11 червня 2024 року. Також, встановлено, що постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2023 року у справі №607/18790/23 та від 02 січня 2024 року у справі №607/21040/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зі змісту вказаних постанов суду вбачається, що [PERSON] 28 вересня 2023 року та 13 жовтня 2023 року вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки [PERSON] . Вказані постанови суду набрали законної сили. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. В силу\~вимог\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~350-2\~ЦПК\~заява\~про видачу\~обмежувального\~припису\~може бути\~подана,\~у\~тому\~числі, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству". Положеннями ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~350-6\~ЦПК\~встановлено,\~що\~розглянувши\~заяву про\~видачу\~обмежувального\~припису,\~суд\~ухвалює\~рішення про\~задоволення\~заяви\~або про\~відмову\~в\~її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. В силу вимог до ч. 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до вимог п. п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1\~статті 24\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч. 3 статті 26\~Закону України\~«Про\~запобігання\~та протидію\~домашньому\~насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. В силу вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 6\~ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено та підтверджено наявними у справі доказами, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , вони зареєстровані та час від часу проживають у квартирі за [ADDRESS] . Між ними постійно виникають конфліктні ситуації, які провокує [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] постійно та систематично вчиняє стосовно [PERSON] та членів її сім`ї, зокрема дочки [PERSON] домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру, яке проявляється у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, приниженні, нецензурній лайці, погрозах фізичної розправи, застосовуванні фізичної сили, обмеженні у праві користування житловим приміщенням та інших дій насильницького характеру. [PERSON] неодноразово була піддана домашньому насильству з боку\~ [PERSON] . Вказані обставини встановлені судом на підставі постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року та 29 квітня 2024 року, якими [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також, 14 березня 2024 року стосовно кривдника [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серії АА №331526, у зв`язку з вчиненням останнім домашнього насильства відносно [PERSON] . Вказаним терміновим заборонним приписом стосовно [PERSON] вжито такі заходи заборонного припису: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 10 діб з 14 год 14 березня 2024 року до 14 год 24 березня 2024 року. 01 червня 2024 року стосовно кривдника [PERSON] винесено терміновий заборонний припис АА №331670, у зв`язку з вчиненням домашнього насильства відносно сестри [PERSON] . Вищенаведені обставини в сукупності підтверджують тривале та ситематичне вчинення [PERSON] насильницьких дій фізичного, психологічного та економічного характеру стосовно матері [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно співмешканки [PERSON] , що свідчить про тривалу протиправну поведінку [PERSON] , систематичність та схильність до такої протиправної поведінки повторно. [PERSON] не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин. На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, [PERSON] не надає належної оцінки агресивності своїх дій. Враховуючи викладене, зважаючи на тривалість та системність протиправної поведінки [PERSON] , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії відносно заявника та членів її сім`ї, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19. Таким чином, в судовому засідання підтверджено та доведено факти неодноразового вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, фактів його протиправної поведінки, у зв`язку з чим суд вважає, що тимчасове втручання у його право співвласника майна (спірної квартири, в якій проживає заявник) є виправданим та пропорційним заходом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на два місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести з [PERSON] листування, телефонні переговори, а також контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися. Водночас, при прийнятті такого рішення суд звертає увагу на те, що життя та здоров`я, недоторканність і безпека заявниці як найвища соціальна цінність переважають над правом заінтересованої особи на її житло, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, якщо суд встановив підстави для застосування цього обмежувального припису (постанова Верховного Суду у справі № 531/352/22). Разом з тим, оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису два місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту матері похилого віку.

Outcome: partial