Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 29.12.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 683. Позивачка посилається на те, що після реєстрації шлюбу, переїхавши до батьків відповідача в м. Карлівка, відповідач почав ображати її сина від першого шлюбу, а потім побив його. Після цього позивачка із сином поїхали від відповідача. Подружні відносини відсутні, подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року було відкрито провадження у даній справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.12.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 683. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Питання щодо поділу майна між сторонами не ставиться. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, а також образливе ставлення відповідача до сина позивачки від першого шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу\~\~може бути \~\~пред`явлений \~\~одним із\~\~подружжя.\~\~Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про\~\~розірвання\~\~шлюбу потрібен\~\~прояв\~\~другим з подружжя\~\~власної гідності,\~\~ поваги\~\~до себе. Позивачка \~скористалася\~\~ даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивачка не має намір\~\~зберігати\~\~ шлюб\~\~з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105\~СК України шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110\~СК України. Згідно зі ст.24\~СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України суд\~постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що є передбачені законом підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка просить змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачкою, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підтверджено квитанцією та підлягає стягненню з відповідача на її користь. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги, на підтвердження яких надано відповідні докази. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2-6\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Зі сторони позивачки на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази:\~1) попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат від 01.04.2024 року; 2) договір про надання правової допомоги адвокатом від 01.04.2024 року, укладеного між адвокатом Кочнєвою Л.В. та [PERSON] ; 4) актом виконаних робіт від 01.04.2024 року; 5) копію квитанції від 01.04.2024 року. Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи, з урахуванням складності справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки доцільно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~104,\~105,\~112\~СК України,\~

Outcome: approved