Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Адвоката Твердохлеб Олена Валеріївна, яка діє в інтересах\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до Херсонський державний завод «Палада» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21.04.1998 року по 08.07.2021 року. Наказом від 08.07.2021 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Однак, повного розрахунку з позивачем у день його звільнення проведено не було та заборгованість по заробітній платі становить 35844,40грн. За таких обставин, посилаючись на порушення відповідачем законодавства про працю, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 35844,40грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення та стягнути судові витрати у сумі 3000,00грн. на правничу допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, також просили врахувати при винесені рішення, що за період з моменту подачу позову [PERSON] було частково погашено заборгованість із заробітної плати. Станом на 10.06.2024 року заборгованість із заробітної плати складає 11266,40грн. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно відомостей трудової книжки виданої 01.10.1966 року, яка належить [PERSON] , 1984р.н., прийнятий по переводу в цех 56 збирач добудовник судновий 4 розряду та на підставі на підставі наказу №85/К від 08.07.2021 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України, що також підтверджується наказом Херсонського державного заводу «Палада» від 08.07.2021 №85/к. Відповідно до довідки по невиданій заробітній платі №186 від 22.09.2021 року станом на 22.09.2021р. заборгованість заробітної плати [PERSON] з грудня 2020 по липень 2021 складає 35844,40грн. Згідно довідки про доходи №184 від 22.09.2021 року, загальна сума доходу [PERSON] у Херсонському державному заводі «Палада» з липня 2020 по грудень 2020 року становить 43389,01грн. (з урахуванням утримання податків). Згідно довідки про доходи №185 від 22.09.2021 року, загальна сума доходу [PERSON] у Херсонському державному заводі «Палада» з січня 2021 по липень 2021 року становить 46542,60грн. (з урахуванням утримання податків). Згідно розрахунку, здійсненого позивачем, його середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 08.07.2021 року по 18.10.2021 року становить 18887,76грн. Відповідно до довідки №0000-000042 від 10.06.2024 видана [PERSON] , у тому, що він дійсно працював в ТОВ «Паллада Шип`ярд» з 12.08.1974 року по 08.07.2021р. Звільнений 08.07.2021, наказ №40 від 08.07.2021р. підстава: власне бажання у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України. Борг по заробітній платі за 2021 рік складає 11266,40грн. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. За вимогами статей 115, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 21.04.1998 по 08.07.2021 року включно, всупереч зазначеним вище вимогам Закону Херсонський державний завод «Палада» не виплатив [PERSON] у день звільнення заробітну плату, нараховану з грудня 2020 року по 08 липня 2021 року включно. За таких обставин, встановлені порушення прав та інтересів позивача підлягають захисту шляхом стягнення з Херсонського державного заводу «Палада» на користь [PERSON] заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з грудня 2020 року по 08 липня 2021 року включно на загальну суму 11266,40 грн., з огляду на що позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню з урахуванням частково виплаченої відповідачем на користь позивача заробітної плати. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні суд приходить до наступного. В ході розгляду справи судом встановлено, що Херсонський державний завод «Палада» своєчасно не виконав покладений законом обов`язок щодо проведення повного розрахунку з працівником у день його звільнення, а відтак в силу вимог закону підлягає застосуванню ст. 117 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, провадження № 61-23170сво18. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати. При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 09.07.2021 року по день винесення рішення, однак відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, не більш як за шість місяців, тобто по 09.01.2022 року. За таких обставин, суд самостійно розраховує середньоденний заробіток позивача, який складає 262,33грн. = 10413,57 (заробітна плата за травень 2021 року) + 5588,55грн. (заробітна плата за червень 2021 року)/ 61 день. Таким чином, здійснивши розрахунок, судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 09 липня 2021 року по 09.01.2022 року складає 34365,23грн. (262,33грн. х 131 день =34365,23грн.). Відповідно до встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1\~ст.137 ЦПК\~України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 908,00грн. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial