Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

[PERSON] , заінтересовані особи:\~Волочиський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Хмельницькому районі\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ),\~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, який помер [INFO] в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу рф. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON] в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу рф. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , актовий запис № 170249890000600034003. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] .. 06.02.2024 [PERSON] похований на кладовищі у м. Хмельницький. Тіло померлого доставлено з російської федерації та передано на території України. Після смерті [PERSON] , у заявника виникла потреба в оформлені спадкових справ після смерті сина та звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у заявника відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] , яке б було видане органами державної реєстрації актів цивільного стану України. Отримати зазначене свідоцтво про смерть у заявника немає можливості, оскільки, органами державної реєстрації актів цивільного стану України не приймаються документи про смерть, видані на території держави, з якою відбуваються військові дії. Заявник в судове засідання не з`явився. Представник заявника заяву підтримала та зазначила, що Україною припинені дипломатичні зносини з рф через військові дії, а тому провести легалізацію свідоцтва про смерть [PERSON] , яке видане органами рф, на території України не можливо. Заінтересована особа [PERSON] вважала заяву необґрунтованою та пояснила, що вона не була присутньою під час поховання [PERSON] , а тому ствердно вважати, що помер саме її колишній чоловік [PERSON] не може. Водночас підтвердила, що на початку 2024 року їй телефонували з рф та повідомили, що колишній чоловік [PERSON] помер на території рф. Не зазначила про наявність в даному випадку спору про право. Також вказала, що її колишній чоловік [PERSON] тривалий час проживав та працював на території рф. Представник заінтересованої особи [PERSON] вважала про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті з огляду на те, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , яке видане органом реєстрації актів цивільного стану рф, помер саме громадянин рф, а не громадянин України. Також, відсутні підстави для встановлення судом факту смерті [PERSON] , яке вже і так підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане на території рф. Представник заінтересованої особи Волочиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, поклався на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Як зазначено ВС в постанові від 14.09.2022 № 755/17019/21 існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Зі змісту заяви про встановлення факту смерті не вбачається спору про право, заінтересовані особи також не заявляли про наявність такого спору, а тому відсутні підстави для залишення заяви без розгляду. Згідно з п. 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315\~ЦПК України). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною першою ст. 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п. 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф. У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX). 22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року він набрав чинності. Закон № 2783-IX передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (ст. 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (ст. 2). Відповідно до ст. 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з рф та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території рф і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю. Відповідно до ч. 1ст. 8\~Конституції України Україні визнається і діє принцип верховенства права. Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»). З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявник [PERSON] (батько померлого сина) позбавлений фізичної можливості на апостилювання свідоцтва про смерть відповідними органами\~рф, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитися проти заявника і обмежувати його право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23. Встановлено, що [INFO] в м. Волочиськ Хмельницької області народився громадянин України [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області 14.06.2002. Батьками [PERSON] є [PERSON] , заявник у справі, та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом записів актів цивільного стану м. Новий Уренгой служби записів актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу рф, актовий запис № 170249890000600034003, встановлено, що [INFO] в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації помер громадянин рф [PERSON] , [INFO] , який народився в Хмельницькій області України. Померлий [PERSON] похований 06.02.2024 на кладовищі в с. Сергіївка міста Хмельницького, що підтверджується договором замовлення на організацію та проведення поховання № 123916. Допитана під час судового засідання [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , повідомила, що на 26.01.2024 їй зателефонували з рф та повідомили, що її брат [PERSON] в реанімаційному відділенні лікарні, а згодом повідомили про його смерть. Вона безпосередньо займалася питаннями доставки тіла померлого з території рф на території України та похованням 06.02.2024 на кладовищі в м. Хмельницький. Проводила впізнання тіла брата [PERSON] за допомогою відеозв`язку. Згідно листа Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.05.2024 № 170/31.11-40 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] на території російської федерації з підстав того, що законодавством України не передбачено можливості перереєстрації актових записів, які вже були складені відповідними компетентними органами іноземних держав. За наслідками розгляду справи, на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів та показів свідка, судом беззаперечно встановлено той факт, що [INFO] в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу рф помер громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Волочиськ Хмельницької області. Те, що особа [PERSON] згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] та згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] є одна й таж особа, свідчать ідентичні прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження. Доводи представника заінтересованої особи [PERSON] щодо того, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер саме громадянин рф, а не громадяни України є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.\~19\~Закону України\~«Про громадянство\~України» підставами\~для втрати\~громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. При цьому, датою припинення громадянства України є дата видання відповідного указу Президента України. Матеріали справи не містять доказів щодо видання Президентом України указу про припинення громадянства України [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] , який народився [INFO] в м. Волочиськ Хмельницької області є громадянином України. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] ..

Outcome: approved