Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

08.04.2024 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь 6\~020,88 грн. інфляційні збитки, 1\~504,41 грн. 3 % річних, а всього 7 525,29 грн.; а також судові витрати. Позов мотивований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] основного боргу за Договором купівлі-продажу металопластикових виробів від 15.08.2017 року у розмірі 4 100 грн., пені у розмірі 4 100 грн., 24 % річних у розмірі 479,86 грн., а всього 8 679,86 грн. 25.09.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57297300 про стягнення з відповідача боргу в розмірі 8 679,86 грн. 05.07.2021 року виконавчий лист повернуто стягувану. 07.02.2022 року відкрито виконавче провадження № 68527887. Станом на час звернення до суду виконавче провадження № 68527887 відкрите, рішення суду не виконане, жодного стягнення із відповідача не здійснено. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, натомість її представник адвокат Кириченко О.М. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Письмових заяв та/або відзиву від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 року, яке набрало законної сили 24.06.2018 року, у справі № 205/1939/18 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] основний борг за Договором купівлі-продажу металопластикових виробів від 15.08.2017 року у розмірі 4 100 грн., пені у розмірі 4 100 грн., 24 % річних у розмірі 479,86 грн., а всього 8 679,86 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 704,80 грн. (а.с. 12-15). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою старшого державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Демської Г.С. від 25.09.2018 року по ВП № 57297300 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 205/1939/18, виданого 22.08.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу 8 679,86 грн. (а.с. 16). Постановою державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайличенко Б.Е. від 05.07.2021 року по ВП № 57297300 виконавчий лист № 205/1939/18, виданий 22.08.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу 8 679,86 грн. повернуто стягувану (а.с. 17). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Авраменко К.І. від 07.02.2022 року по ВП № 68527887 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 205/1939/18, виданого 22.08.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу 8 679,86 грн. (а.с. 18). У відповіді Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.02.2024 року зазначено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 68527887 з примусового виконання виконавчого листа № 205/1939/18, виданого 22.08.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу 8 679,86 грн. Станом на 24.02.2024 року боржником заборгованість не сплачено (а.с. 26). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-2168цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Згідно з розрахунком позивача збитки внаслідок інфляції за період з 25.06.2018 року по 03.04.2024 року становлять 6\~020,88 грн. та 3 % річних за період з 25.06.2018 року по 03.04.2024 року 1\~504,41 грн. (а.с. 8-11). Отже, суд приходить до висновку, що розрахунки вчиненні вірно, а позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки за прострочку грошового зобов`язання, а саме: 6 020,88 грн. інфляційні збитки, 1 504,41 грн. 3 % річних, а всього 7 525,29 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного. На підтвердження цих витрат до позову додано: ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; договір про надання правової допомоги від 19.02.2024 року, укладений між адвокатом Кириченком О.М. та [PERSON] ; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.02.2024 року, відповідно до якої вартість гонорару адвоката становить 5\~000,00 грн. У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 6\~211,20 грн., з яких: 1\~211,20 грн. судовий збір, 5 000,00 грн. витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved