Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

В квітні 2024 року Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 51\~000 грн. На обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] 17 листопада 2014 року звернулась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради з заявою про взяття її на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідачка була включена до інформаційної бази даних про внутрішгьо переміщених осіб, про що видана відповідна довідка, до якої було внесено відомості про неповнолітніх дітей, які перемістились разом з матір`ю: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19 листопада 2014 року відповідач подала до Самарського управління заяву для призначення її родині щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг. У період з 19 листопада 2014 року по 3 квітня 2015 року [PERSON] отримувала допомогу на себе та членів своєї сім`ї , з 4 квітня 2015 року відповідачу була припинена допомога, на наступний строк не призначалась, допомогу отримували лиш діти відповідача. З 1 квітня 2022 року по 30 листопада 2022 року позивачем було виплачено відповідачу 16\~000 грн., як внутрішньо переміщеній особі на підставі постанови КМУ №332, якою був затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, хоча вона права на отримання такої допомоги не мала, лише була включена до Єлиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Крім того, під час перевірки списку двійників по виплаті допомог та компенсацій в межах України за даними Центрального сховища баз даних, було встановлено, що неповнолітній син відповідача [PERSON] також подав заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через портал Дія. Допомога сину відповідача була призначеня централізовано Мінсоцполітики з 1 грудня 2022 року у розмірі 3\~000 грн. щомісячно та виплачено по 30 червня 2023 року, сума переплати склала 35\~000 грн., які позивач просить стягнути як надміру виплачені. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 травня 2024 року відповідачкою було подано до суду пояснення по справі в яких вказала, що вона та її родина мають статус внутрішньо переміщених осіб. До початку 2022 року отримувала виплати лише на сина, а у квітні 2022 року отримала виплати і на себе і на сина, хоча додатково ніяких заяв не подавала та була впевнена, що це чергова підтримка держави своїх громадян, тож витрачала кошти на житло, ліки та їжу. Жодних намірів обманювати працівників та державу не мала, та просить позов не задовольняти, адже це поставить її сім`ю в скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що кошти були виплачені їй державою, вона не зловживала своїми правами, всі відомості щодо неї та її дітей є в базі даних, тож підстав для повернення коштів не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до органу соціального захисту населення Самарського району із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується заявою №822. Рішенням Самарського УПСЗН м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року [PERSON] та її дітям, зокрема [PERSON] було призначено допомогу на проживання, що підтверджується рішенням б/н. [PERSON] та її син - [PERSON] взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, що пітверджується довідками від 20 квітня 2017 року №381. За зверненням [PERSON] рішенням №51239-1805789502022-1, останньому було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі з 1 грудня 2022 року в розмірі 3000 грн. щомісячно, що підтверджується рішенням від 22 грудня 2022 року. 26 липня 2023 року управлінням соціального захисту було проведено верифікацію з Міністерством фінансів України та було виявлено, що [PERSON] отримувала допомогу за сина як внутрішньо переміщена особа, водночас [PERSON] отримував ту ж допомогу лише на своє ім`я та за період з 1 грудня 2022 року по 30 червня 2023 року сума переплати склала 35\~000 грн., що підтверджується довідкою б/н (а.с. 15). Крім того, відповідачці було автоматично нараховано 16\~000 грн. допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та виплачено на підставі постанови КМУ №332, хоча права на таку допомогу вона не мала та ніяких заяв для цього не подавала. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами\~ст. 13ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами\~ст. 77ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою\~ст. 81ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно довимог ч.1ст.1 Закону України«Про забезпечення прав ісвобод внутрішньо переміщених осіб»\~внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з вимогами ст.7 Закону України«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Так,механізм призначеннята виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, до 22 березня 2022 року, регламентував «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлову-комунальних послуг», затверджений\~постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505. Приписами п. 2 вказаного Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживали на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з вимогами абзацу 7 пункту 3 даного Порядку для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги. Механізм взяття на облік внутрішньо переміщених осіб встановлено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Згідно п. 21 Порядку № 509 заява про взяття на облік може бути подана в електронній формі з використанням мобільного додатка Єдиного державного веб-порталу електронних послуг повнолітньою або неповнолітньою внутрішньо переміщеною особою, якій присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків. Пунктом 6 Порядку № 332 встановлено, що для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія. У заяві зазначаються, зокрема, відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою. Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків. Згідно п.8 Порядку\~ЗУ «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019 №324ІХ\~проведено верифікацію достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що випливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За змістом частини першої\~статті 1212ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] одночасно за той же самий період отримували один і той же вид соціальної допомоги, неповнолітній син на своє ім`я, а його мати за сина, за таких обставин позов про стягнення з [PERSON] 35\~000 грн. переплат є підставним, адже саме по собі незнання матері джерела походження коштів в сина та необізнаність про те, що син продублював заяву на отримання допомоги, з її слів, не дає підстав для отримання коштів в більшому розмірі, адже чинним законодавством передбачена можливість отримання однієї допомоги на одну людину в розмірі передбаченому постановою КМУ №332. Що стосується переплати допомоги [PERSON] в розмірі 16\~000 грн. за період з 1 квітня 2022 року по 30 листопада 2023 року, по 2000 грн. щомісячно. Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 20\~березня 2022\~№ 332\~«Деякі питання\~виплати допомоги\~на проживання\~внутрішньо переміщеним\~особам» передбачено, що допомога призначається\~на кожну\~внутрішньо переміщену\~особу (далі\~-\~отримувач),\~відомості про\~якого включено\~до Єдиної\~інформаційної бази\~даних про\~внутрішньо переміщених\~осіб (п.\~2). Цим же порядком визначено коло осіб, яким така допомога може бути призначена, [PERSON] не входить до такого переліку осіб, але нарахування було здійснено уповноваженими органами самостійно, без будь-якиз звернень самої відповідачки за отриманням такої допомоги. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже повернення надміру сплачених сум допомоги можливе лише у разі недобросовісної поведінки отримувача такої допомоги, що під час розгляду справи в діях [PERSON] встановлено не було, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати слід розподілити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial