Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 12.03.2023 року позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 100\~000 грн. з терміном повернення до 01.01.2024 року. Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач позичені кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Крім того, 15.03.2024 року позивачем була направлена відповідачу вимога з проханням добровільно погасити борг в термін до 18.03.2024 року, яка не була виконана відповідачем. Ухвалою суду від 19.03.2024 року справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку та повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було складено розписку, згідно якої позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 100\~000 грн., а останній зобов`язувався повернути отримані гроші в повному обсязі до 01.01.2024 року. Факт передачі вказаних грошових коштів [PERSON] підтверджується власноруч написаною розпискою від 12.03.2023 року, за особистим підписом відповідача. Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач не повернув позивачу жодних грошових коштів на погашення вказаної заборгованості. Таким чином, відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 100\~000 грн. 15.03.2024 року позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога з проханням добровільно погасити борг в термін до 18.03.2024 року, яка не була виконана відповідачем. Відповідно до вимог ч.1\~ст.12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2\~ст.14 ЦК України\~особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною ним розпискою від 12.03.2023 року, якою відповідач засвідчив отримання від позивача грошових коштів та погодився з умовами повернення заборгованості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки, станом на даний час відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених у позивача коштів, то відповідно в останнього виник борг в розмірі 100 000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 100 000 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у загальному розмірі 1816,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved