Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

22.02.2024 року гр. [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши 18.03.2024р. його вимоги, - яким просить про припинення спільної сумісної власності та встановити спільну часткову власність на дві земельні ділянки: 1) на земельну ділянку площею 1,4684га з кадастровим номером 5121481000:01:004:1655, - визначивши частки кожного з співвласників пропорційно їх часткам у справі власності на земельну ділянку, а саме: за його батьком [PERSON] , що помер [INFO] , - станом на момент його смерті - на 1 / 2 частку та за [PERSON] - на другу 1 / 2 частку цієї ж земельної ділянки; 2) та на земельну ділянку площею 0,4529га з кадастровим номером 5121481000:01:003:1444, визначивши частки кожного з співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме: за [PERSON] , що помер [INFO] , - станом на момент його смерті - на 1 / 2 частку та за [PERSON] - на другу 1 / 2 частку цієї ж земельної ділянки. Крім того позивач просить визнати за ним, [PERSON] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON] , що помер [INFO] , - право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 1,4684га, з кадастровим номером 5121481000:01:004:1655, - що становить 0,7342га, та на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,4529га з кадастровим номером 5121481000:01:003:1444, - що становить 0,2265га. В обгрунтування вимог свого позову гр. [PERSON] стверджує, що, що постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у в`язку з неможливістю зареєструвати за ним частки двох земельних ділянок площею 0,4529га та 1,4684га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Одеська область, Болградський район, Василівська сільська рада, які належали спадкодавцю - його, позивача, батькові [PERSON] ,що помер [INFO] - у зв`язку з тим, що не були визначені ідеальні частки. У зустрічній позовній заяві, яка подана до суду 27.03.2024р., позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить рішенням суду визнати за нею у порядку спільної часткової власності, право власності: на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 1,4684га з кадастровим номером 5121481000:01:004:1655, що становить 0,7342га, та на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,4529га з кадастровим номером 5121481000:01:003:1444, - що становить 0,2265га, - у зв`язку з тим, що отаріально неможливо було укласти договір про визначення розміру часток і встановлення порядку володіння та користування спільним майном, а також неможливо було оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. У судове засідання сторони не прибули, справа містить їх клопотання в тексті позову про розгляд справи без їхньої участі, представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду відзив, яким вимоги позовів визнає, просить розглянути справу без його участі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обох позовів підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO]., відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 03.06.2023р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м. Одеса), - помер спадкодавець [PERSON] (а.с.12); - [INFO] народився позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , вид.08.12.2008р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, в графі «Батько» - вказаний спадкодавець [PERSON] (а.с.14); - згідно довідки №48, виданої 02.02.2024р. виконкомом Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, станом на день смерті спадкодавця [PERSON] - [INFO] у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , заповідального розпорядження спадкодавець не залишив (а.с.17); - відповідно до свідоцтва про спадщину серії [NUMBER] , виданого 19.09.2000р. державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Кухарєвою В.Б., - [PERSON] та [PERSON] прийняли у спадщину після [PERSON] в рівних долях земельний пай розміром 3,108га (а.с.18); - постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 22.01.2024р., - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю зареєструвати за ним частки земельних ділянок, які належали [PERSON] , - через те, що не визначені ідеальні долі (а.с.26); - згідно копії спадкової справи№269/01-16, яку надав на запит суду приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Станєва В.Б., - з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - звернувся його син [PERSON] , [INFO] , інші спадкоємці за законом - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїми заявами відмовилися від спадщини. Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України. Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А, згідно ст.1223 ЦК України, - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини, - право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 17 Розд. Х Перехідних положень ЗК України, який набрав чинності у 2002р., передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08.08.1993р. №720/95, слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Ч.3 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. №899-VІ передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку. А, згідно ст.2 цього Закону, - основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частиною 2 цієї статті - визначено, що документами, які посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Ст.3 Закону визначає підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), а саме: рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. У п. 24 Постанови Пленуму ВС України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.«а`ч.3ст.152 цього ж Кодексу. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктами 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачою державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Суд враховує, що позовні вимоги обох позовів відповідачі визнають в повному обсязі. Відповідності до ст.ст.13,81,83 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі, та, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, з огляду на права позивачів за обома позовами згідно ст. 2 ЦПК України, дійшов висновку, що предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За викладених обставин суд дійшов висновку про те, що вимоги обох позовів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 25, 116, 125, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved