Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

10.04.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання їхнього шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] в розмірі 10000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову покликається на те, що 08 жовтня 2010 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння між ними, суперечність характерів, розбіжностей у життєвих цінностях і поглядах на шлюб, сім`ю та життя, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, в них виникали конфлікти. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що протягом тривалого часу подружнього життя між ними відсутнє взаємопорузуміння, протягом трьох років вони не проживають однією сім`єю, фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважаю, що примирення між ними є неможливим, а шлюб на даний час носить формальний характер. Вказує, що відповідач, [PERSON] , ще до початку військового стану в Україні працював у Польщі офіційно. Від початку воєнних дій на територію України не приїжджає, дитину не відвідує, але кошти на їх утримання передавав переказами і через передачі. Для того, щоб мирно вирішити питання матеріального забезпечення дитини, вони домовилися, що відповідач кожного місяця буде сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі по 15 000 грн. Чоловік працює офіційно і отримує досить високий дохід більше 2000 Євро на місяць, таким чином має можливість оплачувати аліменти у розмірі, який і сам запропонував На даний час відповідач перестав добровільно сплачувати їй аліменти, дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач коштів на її утримання, у потрібному на її матеріальне забезпечення розмірі не надає, тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі. Кошти потрібні на повний всебічний розвиток дитини на достатній рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а саме: повноцінне харчування, ліки, розвиток інтелектуальних здібностей та таланту, репетиторство, відпочинок та інше. Ухвалою від 15.04.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 09.05.2024. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. Як вбачається з повернутої кореспонденції, яка направлялась на адресу відповідача, така ним не отримувалась. Відправлення повернуто за зворотною адресою, причина повернення: "за закінченням встановленого терміну зберігання". 09.05.2024 розгляд справи відкладено на 03.06.2024 задля дотримання принципу диспозитивності цивільного процесу. 30.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позов. Не заперечує щодо розірвання шлюбу між ним та позивачкою, оскільки дійсно подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як він втратив до позивачки почуття любові та довіри, вони стали чужими людьми. Що стосується стягнення аліментів на неповнолітню дитину, то в цій частині позов визнає частково. Вказує, що обов`язок щодо утримання дитини покладений на двох батьків та є однаковим для них. Позивачкою не надано жодного доказу про свої доходи і що зі своєї сторони нею витрачаються 10000 грн. на утримання дитини. Також вказує, що він має нерегулярний мінливий дохід і офіційно не працевлаштований. Твердження позивачки про те, що його дохід становить 2000 Євро щомісяця є надуманимиі не відповідають дійсності. Він щомісячно висилає на картку дочки близько 2000 грн. на кишенькові витрати, інші суми на рахунок позивача. Загалом на утримання дитини він щомісячно витрачає до 4000 грн. Зазначає, що позивачка, заявляючи про суму аліментів в 10000 грн, яка ніде не працює, будучи працездатною особою молодого віку, хоче за його рахунок покращити своє матеріальне становище. Погоджується на сплату аліментів в розмірі 4000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивачем та відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін, не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2010 [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, який був зареєстрований в Меденицькій селищній раді Дрогобицького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 08 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №16 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 08.10.2010 року). У такому шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09.07.2012 року). Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику\~застосування судами\~законодавства при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Що стосується стягнення аліментів на неповнолітню дитину, то суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на час розгляду справи становить 1598 грн.). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( на час розгляду справи становить 3196 грн.) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таких доказів суду не надано. Згідно з приписами ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). Заявлений у позові розмір аліментів в сумі 10000,00 гривень на утримання дочки [PERSON] вищий від мінімального та рекомендованого розміру більш як у три рази, тому від позивача вимагається доведення не лише достатності у відповідача заробітку (доходу) для сплати такого розміру аліментів, але й наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерела походження коштів для їх оплати. Проте позивач не довела, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Заявляючи такий розмір аліментів, позивач покликається лише на звичайні потреби, які притаманні кожній дитині відповідного віку. Жодного належного обґрунтування такого розміру аліментів позивач не навела та не надала підтверджуючих доказів у необхідності здійснення стягнення аліментів у такому розмірі. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі по 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Крім цього, оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, то з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору за вимогу щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved