Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, [PERSON] [INFO] , проживає в [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] , який є зареєстрованим за адресою [ADDRESS] . Її внук [PERSON] , [INFO] , є зареєстрований (прописаний) у Будинковій книзі з 12 вересня 2003 року. Згодом внук [PERSON] підріс та покинув місце проживання. Вона не має точних відомостей про місцезнаходження та перебування внука. Не має його телефона та з ним не спілкується. Де він зараз перебуває їй не відомо. Квартира за адресою : [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 29 серпня 2003 року за №12/1-7 належить повністю їй. Факт того, що відповідач не проживає у вказаному вище будинку з 2022 року підтверджується Актом обстеження \~ \~ \~ \~матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи 29.02.2024 року №863, який був складений головним спеціалісту відділу [PERSON] , а також свідок [PERSON] (сусід). Також це підтверджується відповідним актом від 18.10.2023 року та 27.02.2024 року про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації. Вона зверталась у органи ЦНАП для того, щоб зняти внука з реєстрації, але їй у цьому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду. На даний час через те, що зняття з реєстрації не відбулось через відсутність відповідача, останній продовжує бути зареєстрованими за адресою будинку у якому він не проживає. Це створює позивачу незручності, порушує його права як одноосібного власника квартири. Наявність у відповідача місця проживання, яке зареєстроване у її будинку, створює їй явні незручності через нарахування комунальних послуг. В тому числі вона остерігається того, що відповідач, маючи реєстрацію, може брати кредити на своє ім`я зазначаючи відповідну реєстрацію. Відповідач більше 6 місяців не проживає за вказаною вище адресою своєї реєстрації, добровільно знатись не бажає, а тому у неї виникла необхідність звернутися до суду. Просить позов задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в загальному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього ( рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, з особливостями встановленими гл.ІІ " Заочний розгляд справи» ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюєфіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов на наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положення ст.3 Сімейного кодексу України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно, проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Стаття 10 Житлового Кодексу України визначає, громадяни зобов`язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економічно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Згідно ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність з зобов`язаннями, що випливають з договору найму. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання заявника. У відповідності до змісту ст.7 Закону України Про свободу пересування га вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В той же час відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» №35 від 16.01.2003 року місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. Як вбачається із копії Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 29.08.2003р., квартира, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] , загальна площа квартири становить 44,7 м.2. Відповідно до Витягу про реєстрацію права вланості на нерухоме майно від 14.09.2003р., квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності ( частка 1/1) Як вбачається з Акту №386 від 29.02.2024р. «Обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживаня особи», виданого Управлінням соціального захисту населення Дрогобицької міської ради [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , 1966р.н., онук [PERSON] зареєстрований, але не проживає. Як вбачається із Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.07.2023р., в квартирі за адресою : [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 18.10.2023р., складеного комісією КП «Управитель «Житлово-експлуатаційного об`єднання», [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2022р. і по час обстеження. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу Української PCP при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української PCP визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд вважає, що на підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації, відповідач втратив право користування зазначеним житлом, а його реєстрація перешкоджає позивачу [PERSON] у реалізації її права користування, а також покладає додаткові витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, а фактично по даній адресі не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали останньому немає, що породжує для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, тощо, тобто створює позивачу [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. \~ \~

Outcome: approved