Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся представник товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (ТДВ «СГ «Оберіг») з позовом в якому просить стягнути з\~ [PERSON] на користь ТДВ «СГ «Оберіг» грошові кошти в розмірі: 51220,44 грн., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 47351,86 грн.; інфляційні втрати в розмірі 522,19 грн.; пеня в розмірі 3047,13 грн.; 3% річних в розмірі 299,26 грн., а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2020 в м.Києві по вул.Чорновола сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ» н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «Hyundai» н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Renault», н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124\~та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач, будучи причетним до настання ДТП, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ» н.з. [NUMBER] , станом на дату настання ДТП, була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу обов`язкового страхування №ЕР-200844440. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 49851,86 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 25.01.2021 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2500,00 грн.) в сумі 47351,86 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 47351,86 грн. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 47351,86 грн. Відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подання позовної заяви на банківський рахунок позивача кошти не надходили, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Розрахунок штрафних санкцій позивачем проводився за період з 24.11.2023 по 08.02.2024. Представник позивача в судове засідання не прибув, розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 02.12.2020 о 10-00 год. по вул.Чорновола, в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ» н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai» н.з. [NUMBER] , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Renault», н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 12 січня 2021 року, яка набрала чинності 23.01.2021, у справі №761/41940/20, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124, ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.16). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інше, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ» н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», що підтверджується полісом №ЕР-200844440. Строк дії договору з 07.08.2020 по 06.08.2021 включно. Страхові суми (ліміти відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн., за шкоду заподіяну життю здоров`ю 260000,00 грн. Розмір франшизи 2500,00 грн. (а.с.14). Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 49851,86 грн. (а.с.22-27). 25.01.2021 [PERSON] звернулась до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 47351,86 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку 02.12.2020 за договором страхування №ЕР-200844440 (а.с.17). 25.04.2021 ТДВ «Страхова група «Оберіг» було складено страховий акт №24522/1 відповідно до якого заявлена подія (ДТП, яка мала місце 02.12.2021) є страховим випадком. Сума страхового відшкодування 47351,86 грн. (а.с.28). Як вбачається з платіжного доручення №6717 від 25.04.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» сплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту №24522/1 від 25.04.2021 у розмірі 47351,86 грн. (а.с.29). Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно\~ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами\~ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини в дорожньо-транспортну пригоду:\~якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 02.12.2020 керував транспортним засобом «ВАЗ» н.з. [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння. Отже, вимога ТДВ «Страхова група «Оберіг» щодо стягнення з [PERSON] в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 47351,86 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч.1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.37); стаття 625\~ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, на винну сторону нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (ч.41). Стаття 625\~ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №758/1303/15-ц (пункт 26)). У постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач, зазначаючи, що відповідач порушив грошове зобов`язання, яке на його думку є підставою для нарахування пені, інфляційних втрат, 3% річних, надав суду письмову вимогу ТДВ «СГ «Оберіг» адресовану [PERSON] про сплату на рахунок страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 47351,86 грн. (а.с.30-31). Разом з тим, матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вказаної вимоги, так і направлення її на адресу відповідача. Вказані обставини впливають на момент, з якого починається строк нарахування трьох відсотків річних, інфляційних збитків, пені, а за відсутності вказаної інформації відсутні підстави вважати, що відповідач порушив грошове зобов`язання. При цьому, позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, як і обґрунтовано вказану вимогу у позовній заяві. При цьому, згідно з п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика. Крім цього, відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625\~ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Відтак, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних втрат, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому й числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Ч.4\~ст.137 ЦПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи, представником позивача було надано до суду договір №24522/1 про надання професійної правничої допомоги від 05.02.2024 між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та адвокатом Стецюрою О.Ю. яким передбачено, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає 7300,00 грн., та акт прийому-передачу наданих послуг від 08.02.2024 (а.с.41-45). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, беручи до уваги те, що позовну заяву ТДВ «Страхова група «Оберіг» - задоволено частково, суд вважає, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 6745,20 грн. Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір також пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2238,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial