Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області 12.03.2024 звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. У позовній заяві вказано, що відповідно до розпорядження голови Оржицької районної державної адміністрації № 463 від 13.09.2002 [PERSON] видано держаний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 4,62 га, кадастровий номер 5323683000:00:005:0034, на території Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія та номер РЗ 663564. Державний акт 15.11.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 310. На підставі договору оренди землі від 01.10.2012 вказана земельна ділянка передана [PERSON] у користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мадег». 28.09.2016 укладено додаткову угоду №2 до договору оренди землі від 01.10.2012, при цьому сторони узгодили строк оренди - 49 років та погодили орендну плату у розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки землі. Відомості про право оренди TOB «Мадег» 09.09.2014 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме, номер рішення - 15650785. У позовній заяві вказано, що після смерті [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем за заповітом від 16.12.1991 та 01.09.2010 став її син [PERSON] , який маючи намір прийняти спадщину звернувся із заявою до нотаріуса. Однак, у оформленні спадкових прав відповідачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які були втрачені. З огляду на це, відповідач звернувся до Оржицького районного суду з позовом про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування. Рішенням Оржицького районного суду від 19.11.2018 у справі № 543/1164/18 за [PERSON] , крім іншого спадкового майна, визнано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323683000:00:005:0034, площею 4,62 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Лазірківської сільського ради Оржицького району Полтавської області. Відомості про право власності [PERSON] 10.05.2019 внесені державним реєстратором виконавчого комітету Лубенської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме, номер рішення - 46782425. У позовній заяві вказано, що [PERSON] є громадянином російської федерації, який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . У відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України №721-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області» територія Лазірківської сільської ради Лубенського району увійшла до територіальної громади Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області. Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та протягом року не виконав покладений на нього обов`язок, не відчужив земельну ділянку. Посилаючись на те, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 4,62 га, кадастровий номер 5323683000:00:005:0034, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку, Керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Затишна, 23, м. Полтава, 36039, код ЄДРПОУ: 39767930) належну [PERSON] земельну ділянку площею 4,62 га, з кадастровим номером 5323683000:00:005:0034, розташовану на території Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 18.03.2024 було відкрито провадження у справі. У судовому засіданні прокурор позов підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег» в судове засідання не з`явився. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Суд, заслухавши прокурора, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 19.11.2018 за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , визнано в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, на земельну ділянку кадастровий номер 5323683000:00:005:0034, площею 4,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається що [PERSON] , країна громадянства: російська федерація, є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323683000:00:005:0034, площею 4,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку зареєстроване державним реєстратором Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46782425 від 10.05.2019. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадег» (а.с. 14-16, 19, 27-40). Статтями\~13,\~14 Конституції України\~визначено,\~що земля,\~її надра,\~атмосферне повітря,\~водні та\~інші природні\~ресурси,\~які знаходяться\~в межах\~території України,\~природні ресурси\~її континентального\~шельфу,\~виключної (морської)\~економічної зони\~є об`єктами\~права власності\~Українського народу.\~Від імені\~Українського народу\~права власника\~здійснюють органи\~державної влади\~та органи\~місцевого самоврядування\~в межах,\~визначених цією\~Конституцією. Власність\~зобов`язує.\~Власність не\~повинна використовуватися\~на шкоду\~людині і\~суспільству. Держава\~забезпечує захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності\~і господарювання,\~соціальну спрямованість\~економіки.\~Усі суб`єкти\~права власності\~рівні перед\~законом. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України право\~приватної власності\~набувається в\~порядку,\~визначеному законом. Ніхто\~не може\~бути протиправно\~позбавлений права\~власності.\~Право приватної\~власності є\~непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Частиною 1 та 2 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із\~ст. 354 ЦК України\~до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно в\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами\~розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Земельного кодексу України. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1\~ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка, згідно ч.1\~ст. 181 Цивільного кодексу України, належить до нерухомого майна, знаходиться на території України, то на неї поширюється дія права України. Згідно зі\~ст. 80 ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням положень ч.2\~ст. 81 цього Кодексу\~та інших норм\~Земельного кодексу України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3\~статті 81\~ЗК України\~передбачено,\~що іноземці\~та особи\~без громадянства\~можуть набувати\~права власності\~на земельні\~ділянки відповідно\~до частини\~другої цієї\~статті у\~разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5\~ст. 22 ЗК України\~набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. За змістом частини 4\~статті 81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі\~якщо відповідно\~до закону\~власник земельної\~ділянки зобов`язаний\~відчужити її\~протягом певного\~строку і\~земельна ділянка\~не була\~відчужена ним\~протягом такого\~строку,\~така ділянка\~підлягає конфіскації\~за рішенням\~суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно з положеннями статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи іноземцем, упродовж року після набуття права власності в порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером 5323683000:00:005:0034, площею 4,62 га,\~яка розташована\~на території\~Новооржицької селищної\~ради Лубенського\~району Полтавської\~області (бувша\~Лазірківська сільська\~рада Оржицького\~району Полтавської\~області),\~з цільовим\~призначенням для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~не виконав\~покладений на\~нього обов`язок,\~а саме\~не відчужив\~земельну ділянку, вказана земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. Відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, та наділене правом на подання до суду позовів про конфіскацію земельної ділянки, самостійно не вживало відповідних заходів, направлених на захист та поновлення інтересів держави (а.с. 45). Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved