Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Справа надійшла до Орджонікідзевського міського суду за підсудністю з Апостолівського районного суду Дніпропетровської області 21.09.2023 року на підставі розпорядження в.о. голови Апостолівського райсуду Л.І.Кодрян у зв?язку з тим, що в районному суді працюють два судді, у яких закінчились повноваження. У відповідності до ч.12 ст.33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. 13.10.2023 року справа прийнята мною до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.11.2023 року о 15.00 годині в приміщенні Орджонікідзевського міського суду з викликом учасників процесу. Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з Апостолівським районним судом Дніпропетровської області. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив. В той же час, 6 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] надіслав суду доповнення до відзиву на позовну заяву у якому повідомляє про те, що Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою від 29.09.2023 року №1771 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Дніпропетровськгаз»», яка набрала чинності 01.10.2023 року, зупинила АТ «Дніпропетровськгаз», тобто відповідачу у даній справі, дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу…у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію. Через відсутність представника відповідача проведення підготовчого судового засідання перенесено на 31.01.2024 року на 09.30 год. у приміщенні Орджонікідзевського міського суду з викликом учасників процесу. 25.03.2024 року представник відповідача [PERSON] надав суду доповнення до відзиву на позовну заяву у якому просить суд залишити належним відповідачем Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», при цьому не заперечує обов`язок відповідача встановити газовий лічильник у квартирі позивача. Розгляд справи, просить, здійснити за його відсутності. Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З матеріалів справи слідує, що представник позивача [PERSON] 27.09.2021 року звернувся до Апостолівського райсуду Дніпропетровської області з позовом до відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з позовом про захист прав споживача. Просить визнати незаконним встановлення відповідачем з 27.02.2019 року позивачу режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу; Зобов`язати відповідача з 27.02.2019 року здійснити позивачу як побутовому споживачу перерахунок вартості послуг з газопостачання, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, за період з 27.02.2019 року по 27.09.2021 року, а також відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143, за період з 27.02.2019 року по дату ухвалення рішення в справі; Зобов`язати відповідача в строк в строк до трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, здійснити встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача як побутовому споживачу. Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що позивач від 27.02.2019 року є одноособовим власником квартири [ADDRESS] , і, відповідно, є побутовим споживачем послуг відповідача, а саме АТ «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу для побутових споживачів, оскільки газ він використовує тільки для приготування їжі, при цьому він переконаний, що значно переплачує за газ, а точніше оплачує спожитий іншими побутовими споживачами газ. Відповідач нарахування оплати за природний газ здійснює йому відповідно до показань газового лічильника, який встановлений на стіні їхнього багатоквартирного будинку. Його кількість відповідач зазначає у надісланих платівках, при цьому з ним відповідач ніякого договору не укладав. 16.08.2021 року позивач направив відповідачу письмову претензію щодо надання послуг з газопостачання (відносно обсягів споживання природного газу), просив його за власний\~рахунок здійснити\~встановлення в\~його квартирі\~індивідуального лічильника\~газу, просив до моменту встановлення лічильника здійснювати нарахування кількості спожитого газу за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, однак йому у задоволенні обох прохань було відмовлено листом, який він отримав 09.09.2021 року. У зв`язку з порушенням його прав позивач через адвоката звертається до суду з цим позовом. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 13\~ЦПК України проголошено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 12\~того ж\~Кодексу закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Приписи ст.6\~Закону №\~3533-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та відповідно до внесених змін) зобов`язують суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року. У разі не встановлення населенню у зазначені строки, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Зміст цієї статті свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання. Цей закон визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17). За таких обставин встановлення загально-будинкового лічильника із позивачами у житловому будинку не погоджувалось та відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог статті 6\~Закону №\~3533-VI не забезпечив встановлення саме індивідуального лічильнику газу позивачу, тому дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» із встановлення загально- будинкового лічильника газу підлягають визнанню незаконними. Вирішуючи спір в частині зобов`язання Відповідача здійснити за свій рахунок встановлення індивідуального приладу обліку природного газу в квартирі позивача, суд приходить до висновку, що ця вимога також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідачем доведено,\~що Постановою\~від 29.09.2023\~№ 1771\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~зупинено Акціонерному\~Товариству «Оператор\~газорозподільної системи\~«Дніпропетровськгаз»,\~код ЄДРПОУ\~03340920,\~дію ліцензії\~на право\~провадження господарської\~діяльності з\~розподілу природного\~газу,\~виданої відповідно\~до постанови\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~від 29\~червня 2017\~року №\~844,\~у зв`язку\~з передачею\~цілісного майнового\~комплексу з\~розподілу природного\~газу іншому\~суб`єкту\~господарювання,\~який отримав\~відповідну ліцензію. Вказана постанова набрала чинності з 01 жовтня 2023 року. Водночас, пунктом 2 цієї постанови зобов`язано Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільноїсистеми «Дніпропетровськгаз» до 31 грудня 2023 року передати відповідно до договору (конфіденційна інформація) грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ «Дніпропетровськгаз» на праві власності, для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 44907200) невиконаних АТ «Дніпропетровськгаз» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходів державного контролю НКРЕКП діяльності АТ «Дніпропетровськгаз» у 2021\~2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ «Газорозподільні мережі України» вузли обліку природного газу, що є на балансі АТ «Дніпропетровськгаз», у тому числі тих, що були встановлені (замінені). Позивач, отримавши відзив і ознайомившись із доданою до нього копією Постанови від 29.09.2023 № 1771, вимоги не змінив, клопотання про заміну Відповідача не надав, а Відповідач не надів докази того, що фактично припинив на цей час господарську діяльність з розподілу природного газу. Оскільки право вибору Відповідача належить Позивачу, суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів відповідно до ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про можливість задоволення і цієї заявленої Позивачем вимоги. Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Як встановлено судом до Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» із заявою про встановлення індивідуального лічильника газу позивач звертався, однак йому було роз`яснено, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку за місцем їх проживання за кошти Товариства не передбачено. При цьому, суд враховує, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у наданому представником відповідача доповненнях до відзиву на позовну заяву не заперечується обов`язок щодо встановлення індивідуального газового лічильника позивачу відповідно до вимог ч. 1 ст.6\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» як для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~того ж\~Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1\~ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, встановлені судом обставини, що підлягають доказуванню, а також відсутність правових підстав для звільнення позивача від обов`язку доказування, суд вбачає законні підстави для висновку про незаконність дій Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», щодо відмови у встановленні індивідуального газового лічильника позивачу, оскільки факт волевиявлення позивача на встановлення лічильника та факт відмови відповідача встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642\~ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у\~Законі України\~«Про ринок\~природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивач приєднався до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. За змістом статті 6\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем та суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Статтею 2 ЦПК України, проголошено: завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При вирішенні спору суд також керується правовими висновками Верховного Суду. Так в Постанові від 21.02.2018 по справі № 908/1312/17, Верховний Суд зазначив, що із змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідним суб`єктом господарювання газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників газу для такої категорії споживачів природного газу як населення, саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремими позивачем, та що стаття 6 цього Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку в багатоквартирному будинку. Велика Палата Верховного Суду у справі № 214/2435/17 у постанові від 07.11.2018 дійшла висновку про те, що відмова відповідача (газорозподільної організації) встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечать вимогам законодавства, порушує права позивачів. Волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Вищевикладені висновки\~суду узгоджуються\~з правовою\~позицією Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~викладеною у\~справі №212/5836/17\~від 26.10.2021,\~та з\~Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №210/5132/19 від 08.07.2020. За наслідками розгляду справи, судом встановлено, що право позивача на встановлення індивідуального газового лічильника у порядку та терміни, встановлено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ст.3\~ЦПК України та ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.5\~ЦПК України передбачено, що суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч.1 ст.\~8\~Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Тобто, суддя, здійснюючи правосуддя, має керуватися принципом верховенством права. Згідно ч.6 ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Визначаючи розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст.133 ЦПК України). Згідно ст.6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~р.\~№ 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Уразі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч.1, п.п.2 п.1 ч.2 ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2021 року становив 2270 грн., тобто за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 908,00 грн. Звільнення споживача від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. Аналогічний висновок зроблений і в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» підлягає стягненню 908.00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі викладеного,

Outcome: partial