Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Заявники звернулися до суду із вищевказаною заявою. Стверджують, що 07.02.2007 року між ними було укладено шлюб, про що Клішковецькою сільською радою Хотинського район, Чернівецької області складено відповідний актовий запис №03. Під час даного шлюбу народилися діти: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Вказують, що сімейні стосунки між ними погіршились. Припинили сімейні відносини повністю початку січня 2024 року та не ведуть сімейне господарство та побут, додавши, що примирення між ними неможливе. Додатково вказують, що з січня 2024 року [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] проживає у м.Чернівці. Батько орендує будинок для спільного проживання з сином [PERSON] та забезпечення належним умов його перебування та проживання. [PERSON] разом із повнолітнім сином [PERSON] залишились проживати за адресою реєстрації у с. Клішківці , Дністровського району , Чернівецької області. Зазначають, що їх волевиявлення щодо участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , викладене та підтверджується нотаріально завіреним договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини . Згідно даного договору, малолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу його батьків, залишається проживати разом з батьком [PERSON] на його повному та самостійному вихованні та утриманні без участі матері. Дані обставини зумовлені тим , що мати дитини [PERSON] планує виїжджати за кордон для працевлаштування з метою матеріального забезпечення старшого сина [PERSON] , який часто хворіє та потребує високовартісного лікування . З метою недопущення порушення прав малолітнього сина [PERSON] , мати рахує за необхідне офіційно встановити факт утримання батьком [PERSON] малолітнього сина [PERSON] . Мати [PERSON] на даний час активно займається пошуком роботи та часто виїжджає за кордон . Повнолітній син [PERSON] більш прихильний до матері та проживає разом з нею. Матір з метою забезпечення повнолітнього сина усім необхідним , планує виїжджати за кордон [PERSON] син [PERSON] проживає спільно з батьком [PERSON] у м. Чернівці. Батько забезпечує дитину усім необхідним. Створив належні умови для його розвитку та виховання. Дитина цілком прихильна до батька та щаслива поряд з ним. Посилаючись на норми матеріального права, просять суд розірвати шлюб між ними; встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) як основним та єдиним утримувачем малолітнього сина [PERSON] [INFO] без участі матері. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Свої вимоги підтримує та просить задовільнити. Вказав, що примирення між ним та [PERSON] є неможливим та суперечить його інтересам. Він на даний час проживає у м. Чернівці разом із малолітнім сином [PERSON] , самостійно його забезпечує. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про слухання справи без її участі. Свої вимоги підтримала та вказала , що малолітній син [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Зазначила, що вона разом з сином [PERSON] планує виїжджати за кордон з метою працевлаштування та лікування сина. Період відсутності на території України їй не відомо. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1\~ст.293 ЦПК України). Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявниками , а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, між заявниками 07.02.2007 року укладено шлюб /а.с.12/. Проте , шлюбі відносини між заявниками припинені. В силу\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до\~ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи , що заявники виявили спільне бажання розірвати шлюб , укладений між ними, суд вважає , що такі вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] [INFO] /а.с.13/. У заявників також є повнолітній син [PERSON] , [INFO] /а.с.14/. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ч 1, ч. 2\~ст. 161 СК України\~передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване\~ст. 33 Конституції України. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що вони тривалий час проживають окремо, мати дитини не здатна виконувати батьківські обов`язки в силу об`єктивних обставин: виїжджає за кордон з метою працевлаштування, що підтверджується договором про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. На даний проживають віддалено. Мати залишає на самостійне виховання та утримання батьку [PERSON] малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип, діючи винятково в інтересах дитини , враховуючи його вік, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи факт окремого проживання [PERSON] від чоловіка та сина [PERSON] , що фактично підтверджує не виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої дитини , інші обставини, суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітнього сина разом з батьком , що відповідає волевиявленню сторін. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно\~ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та у судовому засіданні підтверджено те, що малолітній син заявників проживає разом батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Він створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про стан його здоров`я. На підставі\~наведеного вище,\~ враховуючи\~положення ст.\~264\~ЦПК України,\~відповідно до\~якої під\~час ухвалення\~рішення суд\~,\~окрім іншого\~вирішує такі\~питання: чи\~мали місце\~обставини (факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; чи\~є інші\~фактичні дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити ,

Outcome: approved