Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 13 листопада 2017 року [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року. 20 вересня 2017 року [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договори. Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Рестру боржників №4 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року в сумі 31167,28 грн., з яких: 8105,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 23062,06 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року в сумі 56510,31 грн., з яких: 18585,74 грн. - заборгованість за основним боргом; 37924,57 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відстунлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року в сумі 31167,28 грн., з яких: 8105,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 23062,06 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року в сумі 56510,31 грн., з яких: 18585,74 грн. - заборгованість за основним боргом; 37924,57 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями. Виходячи з цього позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості: за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року в сумі 31167,28 грн., з яких: 8105,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 23062,06 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року в сумі 56510,31 грн., з яких: 18585,74 грн. - заборгованість за основним боргом; 37924,57 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями, а всього на загальну суму 87677 грн 59 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.03.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 15.05.2024 представником відповідача-адвокатом Бондаоренко С.Г. подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій він зазначає, що статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка йото порушила. По кредитному договору №Z.75.226.73892 від 13 листопада 2017 року остання плата по графіку виплат була проведена в серпня 2018 року, і з вказаної дати виникло право вимоги по даному договору, однак позивач не вказує цього тому, що відповідно до розділу 5 вказаного договору встановлено, що «... позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, плати за обслуговування кредитної заборгованості, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного платежу» Переуступка вимоги ПАТ «Ідея Банк» позивачеві не прервала вказаних загальних строків позовної давності. Це стосується і другого кредитного договору Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року по якому також- останні виплати проведені у серпні 2018 року. Банк- як кредитодавець і позивач, як стягувач. пропустили без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення кредитних коштів, оскільки право вимоги боргу та процентів за кредитними договорами у них виникло у серпні 2018 року, а позовна заява подана 27.02.2024 року. На підставі викладеного та у відповідності до ст. 267 ЦК України просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності (а. с. 97). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 1-5). Представник відповідача-адвокат Бондаренко С.Г. направив до суду заяву в якій просив розглянути справу без відповідача та представника відповідача, просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 13 листопада 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав у банка кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 17800,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж строком на 24 місяці та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умоваим цього договору. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становила 9,50%, що разом з Маржею Банку складало змінювану процентну ставку в розмірі 9,9900% (а.с. 7). 20 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав у банка кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 39400,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж строком на 24 місяці та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умоваим цього договору. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становила 9,50%, що разом з Маржею Банку складало змінювану процентну ставку в розмірі 21,9900% (а.с. 16-17). В подальшому, 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договори перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 26-27). Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Рестру боржників №4 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року в сумі 31167,28 грн., з яких: 8105,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 23062,06 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року в сумі 56510,31 грн., з яких: 18585,74 грн. - заборгованість за основним боргом; 37924,57 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями (28). З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За розрахунком позивача, боржник [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року в сумі 31167,28 грн., з яких: 8105,22 грн. - заборгованість за основним боргом; 23062,06 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20 вересня 2017 року в сумі 56510,31 грн., з яких: 18585,74 грн. - заборгованість за основним боргом; 37924,57 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитних договорів вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить підписання цих договорів. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти він використовував, і у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні було встановлено, що зобов`язання [PERSON] виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитних договорів. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договорів щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитами підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як встановлено судом, кредитний договір № Z75.226.73892 укладений 13 листопада 2017 року, кредитний договір №Z06.190.75333 укладений 20 вересня 2017 року. Відповідачем отримано кредитні кошти відповідно 13 листопада 2017 року та 20 вересня 2017 року. Із розрахунку заборгованості видно, що відповідач не сплачував заборгованість по кредитам із самого початку, тому сума основного боргу навіть не змінилась, а навпаки збільшилась за рахунок відсотків. Тобто АТ «Ідея Банк» як кредитна установа, яка контролює надходження платежів по кредиту, було обізнаним про невиконання [PERSON] свого обов`язку з повернення кредитних коштів. Перший платіж по кредиту за кредитним договором № Z75.226.73892 від 13\~листопада 2017\~року [PERSON] повинен був здійснити до 13.12.2017 року, що узгоджується із графіком платежів по кредиту, однак такий платіж не вніс. Саме з цього моменту почав відлік строку загальної позовної давності, оскільки у кредитора з`явилось право на звернення до суду за захистом своїх прав, з огляду на допущене відповідачем прострочення. Однак жодних дій АТ «Ідея\~Банк» для захисту своїх прав в судовому порядку не вчинив. Тому суд вважає, що загальний строк позовної давності сплив 13.12.2020. Перший платіж по кредиту за кредитним договором №Z06.190.75333 від 20\~вересня 2017\~року [PERSON] повинен був здійснити до 20.10.2017 року, що узгоджується із графіком платежів по кредиту, однак такий платіж не вніс. Саме з цього моменту почав відлік строку загальної позовної давності, оскільки у кредитора з`явилось право на звернення до суду за захистом своїх прав, з огляду на допущене відповідачем прострочення. Однак жодних дій АТ «Ідея\~Банк» для захисту своїх прав в судовому порядку не вчинив. Тому суд вважає, що загальний строк позовної давності сплив 20.10.2020. В подальшому\~АТ «Ідея\~Банк» відступив\~право вимоги\~за кредитним\~договором № Z75.226.73892 від 13 листопада 2017 року та кредитним договором №Z06.190.75333 від 20\~вересня 2017\~року у\~2023\~роціна користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», проте заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення строку позовної давності, та не перериває цей строк. Тому на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 07.07.2023, строки позовної давності за кредитними договорами вже закінчились, а заборгованість мала ознаки простроченої і проблемної. Проте ТОВ «ФК «ЄАПБ» самостійно відповідає за власні ризики та повинні були розуміти наслідки придбання такого кредитного портфелю. Із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 27 лютого 2024 року, тобто через 7 років з моменту виникнення права на позов, а відтак з пропуском строку загальної позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Враховуючи, що позов є обґрунтованим, проте представник відповідача просить застосувати у даному спорі строк позовної давності, суд вважає можливим таку заяву прийняти та задовольнити її, застосувавши загальний строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у повному обсязі.

Outcome: dismissed