Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Задорожньої Олесі Ігорівни звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 червня 1994 року, який розірвано 19.12. 2007 року. Під час шлюбу 13 березня 2001 року ними придбаний будинок за вищевказаною адресою, який був зареєстрований в КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (МБТІ) ім`я [PERSON] , у якого і знаходилися всі правоустановчі документи на будинок. [INFO] помер [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та його спадкоємцем. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, позивачка не має можливості зареєструвати право власності на свою частку спірного будинку. Посилаючись на те, що зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка в особі свого представника просила визнати за [PERSON] право власності на частку домоволодіння з надвірними побудовами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. Подалі представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 червня 1994 року, який розірвано 19.12. 2007 року, що підтверджується копією Витягу № 00029194166 від 13 січня 2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачки та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції, відповідно до якого шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, актовий запис № 172 від 19.12.2007 року. Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В. 13.03.2001 року за реєстровим номером 766, продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Чугуївської міської ради, розміром 1518 кв.м у [ADDRESS] . В договорі є штамп КП «Чугуївське МБТІ» про те, що зазначений будинок зареєстрований 08.06.2001 року на праві приватної власності за [PERSON] в книзі Д-13 за реєстровим номером 1036. Як вбачається з відповіді за №1883 від 31.04.2021 року КП «Чугуївське МБТІ» повідомляє, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] (цілий будинок) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В. від 13.03.2001 року, р.№ 766. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.12.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 764. Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] , виданого 26.09.1990 року [INFO] , та спадкоємцем першої черги за законом. Як вбачається з копії заяви [PERSON] , справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексік Т.В. за реєстровим № 341 від 20.04.2021 року, адресованої Чугуївській державній нотаріальній конторі Харківської області, [PERSON] заявляє, що після смерті [INFO] її колишнього чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, придбане ними під час зареєстрованого шлюбу за спільні грошові кошти, на яке вона претендує на підставі ст.ст. 60-68 Сімейного кодексу України як переживша дружина. Згідно відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.04.2024 № 582/01-16 після померлого [INFO] [PERSON] в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) звернулись: [PERSON] , син спадкодавця, який зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , із заявою про прийняття спадщини за законом; [PERSON] , дружина спадкодавця, яка зареєстрована у [ADDRESS] , не претендує на майно, придбане в період шлюбу за спільні грошові кошти на підставі ст.ст. 60-68 СК України як переживша дружина. Заведена спадкова справа № 62/2021. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Тобто на час розгляду цієї справи позивачка не має можливості оформити свої права власності на частину спірного будинку. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до\~статті 22\~КпШС України\~майно,\~нажите подружжям\~за час\~шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Аналогічну норму містить і стаття 60 СК України. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] , тому цей будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності, частки в якій є рівними, адже тлумачення статті 22 КпШС України свідчить, що закон встановив презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17). Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. За встановленими у справі обставинами, належність спірного будинку на праві спільної сумісної власності колишньому подружжю не оспорюється відповідачем. Відповідно, позивачці [PERSON] належала частини спірного майна як частка у спільному сумісному майні подружжя, і зі смертю [PERSON] право власності [PERSON] на цю частину майна не припинилось.

Outcome: approved