Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 23.07.2018 року між АТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №Р36.13078.004118646 (надалі Кредитний договір). Згідно Кредитного договору АТ «Ідея Банк» надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 40000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а [PERSON] забов`язалася повернути його разом з процентними платежами. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 44690,12 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 15 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Мовчана Р.А. надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю до Буринського районного суду Сумської області. Також представник відповідача подав до суду клопотання, у якому просив застосувати загальний та спеціальний строк позовної давності. 20 лютого 2024 року від представник відповідача [PERSON] подав до суду клопотання, у якому, на підставі п. 3 ст. 551 ЦКУ, просив зменшити розмір неустойки, оскільки у відповідача тяжкий матеріальний стан. Також, представник подав до суду клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Крім цього, представник подав до суду письмові пояснення по справ. 26 лютого 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява-пояснення, у якій представник позивача просив вважати позовними вимогами АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 68930,76 грн., яка виникла 10.06.2019 та не була погашена відповідачем ні після пред`явлення позивачем вимоги до відповідача, ні після вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на кредитному договорі, і залишається не погашеною відповідачем. 18 березня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява-клопотання, у якій представник позивача просив, з урахуванням відповідних висновків Верховного Суду щодо нікчемності умови кредитного договору плати за обслуговування кредитної заборгованості, вважати позовними вимогами АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.07.2018 №Р36.13078.004118646 в розмірі 44769,34 грн., а решту позовних вимог щодо стягнення 241461,42 грн. залишити без розгляду. У зв`язку із вказаним представник позивача долучив до клопотання детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 23.07.2018 №Р36.13078.004118646. Представник позивача в ході розгляду справи позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.07.2018 №Р36.13078.004118646 в розмірі 44769,34 грн. У судове засідання призначене на 05 червня 2024 року представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в ході розгляду справи позовні вимоги заперечив. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач не отримувала кредит і не укладала кредитний договір. Також зазначив, що при укладенні кредитного договору позивач не дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк відсутні. Вказав, що у матеріалах справи міститься виконавчий напис від 2019 року, а тому право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, штраф та пеню припинилося з дня направлення кредитором вимоги, тобто ще у 2018 році, а тому починаючи із зазначеної дати позивач не мав права нараховувати проценти та інші платежі за користування кредитом. Крім цього, зазначив, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту, яка за законом повинна надаватись безоплатно. Також, в ході розгляду справи представник відповідача не наполягав на заявленому ним клопотанні про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. У судове засідання призначене на 05 червня 2024 року відповідач та її представник не з`явилася, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України,\~суд відкладає\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні в\~межах\~встановленого цим\~Кодексом строку\~з таких\~підстав: 1)\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про вручення\~йому повідомлення\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також слід зазначити, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотання представника відповідача з метою позасудового врегулювання спору, однак станом на 05 червня 2024 року даний спір між сторонами не врегульовано. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 23.07.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р36.13078.004118646. Згідно Кредитного договору АТ «Ідея Банк» надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 40000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців, а [PERSON] забов`язалася повернути його разом з процентними платежами. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 9% (Маржу Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставик, визначена Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 18,5% (п. 1.3, п. 1.4 Кредитного договору) Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 4540450 від 23.07.2018, який долучено до матеріалів справи. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконала. Судом встановлено, що відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 22.02.2024 становить 44769,34 грн. та складається із наступного: прострочений основний борг 37264,16 грн., прострочені проценти 4343,26 грн., пеня 3161,92 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та детальним розрахунком по кредиту № Р36.13078.004118646 станом на 22.02.2024. Також, як вбачається із вищевказаного детального розрахунку по кредиту, нарахування за кредитом здійснювалися до 10.06.2019 року. Суд не надає оцінку доводам представника відповідача з приводу нікчемності встановленої відповідачу щомісячної плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а саме плати за обслуговування кредиту, оскільки позивачем проведено перерахунок з моменту укладання кредитного договору із зарахуванням сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості за цим договором, і відповідно до такого перерахунку заборгованість відповідача за кредитним договором становить 44769,34 грн. З урахуванням поданої представником позивача заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, заборгованість саме у такому розмірі позивач просить стягнути з відповідача. У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10 червня 2019 року. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку. Проте, [PERSON] у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконала, з огляду на що 24.07.2019 за заявою AT «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №6698 про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вище вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом [PERSON] визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Буринського районного суду Сумської області від 13.12.2022 у справі №574/285/22. У тому числі [PERSON] у судовому порядку за позовом Позичальника стягнуто з AT «Ідея Банк» кошти, які раніше надійшли AT «Ідея Банк» на погашення частини заборгованості за Кредитним договором в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису вчиненого на Кредитному договорі, де боржником була [PERSON] про що свідчить рішення Галицького районного суду м. Львова від 25.09.2023 у справі №461/5995/23. Тому, зважаючи на те, що заборгованість Позичальника за Кредитним договором залишається непогашеною, AT «Ідея Банк» звернулося за захистом власних порушених прав до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Надаючи оцінку клопотанню представника відповідача про застосування про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~257\~ЦК України,\~для окремих\~видів вимог\~законом може\~встановлюватися спеціальна\~позовна давність:\~скорочена або\~більш тривала\~порівняно із\~загальною позовною\~давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у медіа або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362\~цього Кодексу); 4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681\~цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728\~цього Кодексу); 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925\~цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293\~цього Кодексу); 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із п. 5.5 Кредитного договору №Р36.13078.004118646 від 23.07.2018 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється Сторонами тривалістю у 3 (три) роки. Кредитний договір укладено між Позивачем та Відповідачем 23.07.2018. Як вбачається з матеріалів справи, детального розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, останній не виконував належним чином зобов`язань по кредитному договору, а тому позивачем по кредитному договору нараховано відповідачу відповідно до умов кредитного договору пеню в розмірі 13 371,18 грн., і таку нараховану за період з 25.09.2018 по 09.06.2019. Також, відповідно до ЦК України, а саме пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень під час дії карантину, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, та пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень у період дії воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Карантин в Україні діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023, а воєнний стан в України запроваджено з 24.02.2022 та продовжує діяти на даний час. Позивач звернувся до суду із даним позовом 15 грудня 2023 року. Відтак, враховуючи зазначене, позивачем не пропущена позовна давність для подачі даного позову. Щодо заяви представника відповідача про те, що позивачем подано позов з порушенням правил підсудності, суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України\~позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Відповідно до п. 5.6 кредитного договору №Р36.13078.004118646 укладеного між позивачем та відповідачем, сторони підтверджують, що цей договір виконується за місцем знаходження банку: 79008, м.Львів, Галицький район, вул. Валова,11, та у випадку спору між Сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного Договору. Підписавши вказаний договір відповідач підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитного договору, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач скористався передбаченою ч. 8 ст. 28\~ЦПК України альтернативною підсудністю такої справи та пред`явив позов до Галицького районного суду м. Львова на свій вибір. У цьому випадку правила виключної підсудності не застосовуються. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Пунктом 37 цієї постанови передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна справа, належить виключно позивачу. Таким чином, суд приходить до висновку, що даний позов підсудний Галицькому районному суду м. Львова. Згідно з положеннями ст.\~509\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають\~встановленню при\~ухваленні судового\~рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість по кредитному договору №Р36.13078.004118646 від 23.07.2018 у розмірі 44769,34 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні 00 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні 00 копійок.

Outcome: approved