Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

03.04.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача КП «Харківводоканал» Панасенко І.О., яка діє на підставі довіреності із позовною заява до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій вона просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості в сумі 8968,82 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 по 31.01.2022 у сумі 4421,66 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2017 по 31.01.2022 у сумі 3478,56 грн., інфляційні витрати - 789,22 грн., 3% річних від простроченої суми - 279,38 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем, за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . За боржником, який своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2ст.\~22\~Закону України\~«Про питну\~воду та\~питне водопостачання»\~№ 2918\~від 10.01.2002 не сплачували кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, рахується заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 по 31.01.2022 у розмірі 4421,66 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2017 по 31.01.2022 у розмірі 3478,56 грн. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,відповідно до ст.\~625\~ЦК України нараховані інфляційні витрати у розмірі 789,22 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 279,38 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. 08.04.2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова прийнято вищевказану цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.20). Представник позивача КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О., яка діє на підставі довіреності від 25.07.2023, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.26). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.\~131\~ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 05.06.2024 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 3\~Цивільного кодексу\~України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Положеннями частини 1\~статті 4 ЦПК Україниустановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1, 3\~статті 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами частини 1статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з реєстру територіальної громади м.Харкова від 08.04.2024 (а.с. 19). Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] , за яким закріплена адреса:\~ [ADDRESS] , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 по 31.01.2022 у розмірі 4421,66 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2017 по 31.01.2022 у розмірі 3478,56 грн. (а.с.10,13). Стаття 11\~Цивільного кодексу\~України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11\~ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги»послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення відносяться до житлово-комунальних послуг. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Відповідно до ст.ст. 21-23 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»послуги з постачання теплової енергії, з постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст.67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13, що відповідно до ст. 360-7ЦПК України має враховуватись судами всіх інстанцій при здійсненні ними правосуддя. Згідно вимог п. 5 ч. 3ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №\~1875\~від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також пунктом п`ятим частини другоїстатті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII(який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~22\~Закону України\~«Про питну\~воду та\~питне водопостачання»\~№2918\~від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У\~ст. 541 ЦК України\~визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до вимог\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% рiчних вiд простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями\~ст. 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржникам нараховані інфляційні втрати за час прострочення у сумі інфляційні витрати у розмірі 789,22 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 279,38 (а.с. 11-12). Також суд вважає, що оскільки доведена позивачем та встановлена судом заборгованість та, відповідно, 3% річних та інфляційні витрати, нараховані до 24.02.2022, тобто за період до введення на території України воєнного стану, тому не підлягає застосуванню\~Постанова КМУ від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та / або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Згідно п.2 вказаної постанови, вона застосовується з 24.02.2022, при цьому, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що встановлено\~ст. 58 Конституції України, а тому підприємство правомірно звернулося із вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період до введення на території України воєнного стану. Відповідач не надав суду доказів, які спростовують виниклі у нього зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, та розмір заборгованості перед позивачем, тому суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню з наведених вище підстав. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, а також продовження строку позовної давності, у зв`язку з запровадженим карантином, на підставі п. 12\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною третьою ст.\~267\~ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що відповідачем відповідна заява не заявлялась, тому питання щодо визнання підстав їх пропуску поважними або продовження строку позовної давності судом не вирішується. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до частин 1, 6 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 по 31.01.2022 у сумі 4 421,66 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2017 по 31.01.2022 у сумі 3 478,56 грн., інфляційні витрати - 789,22 грн., 3% річних від простроченої суми - 279,38 грн.. Відповідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь КП «Харківводоканал» сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14), судовий збір у сумі 2422,40 грн. Крім того, 17 квітня 2024 року представником позивача подано заяву, у якій вона просить стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 50 грн. 00 коп. (а.с.23). Відповідно до ч.2\~ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача не обґрунтовано та не доведено на підставі чого суд має стягнути з відповідача на користь позивача витрати у сумі 50,00 грн. Враховуючи викладене, у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, слід відмовити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial