Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, в якій просила встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області, являється її прадідом по лінії батька; визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 01.10.1966 року належав до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області помер її прадід по лінії батька [PERSON] . Після укладення шлюбу позивач своє прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Позивач вказує, що її батьком є відповідач по справі - [PERSON] . Дідом позивача є [PERSON] , бабою є [PERSON] , які є батьками її батька [PERSON] . Батьками бабусі позивача - [PERSON] є - батько [PERSON] та мати [PERSON] , які відповідно по кровній спорідненості є їй прадідом і прабабою. Після смерті прадіда [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який належав останньому на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.1966. Вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 514241,88 грн. Позивач вказує, що на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України вона є такою, що фактично прийняла спадщину за законом після смерті прадіда [PERSON] , оскільки на день смерті останнього їй виповнилось 11 років, тобто була малолітньою особою. Окрім цього, на день смерті прадіда [PERSON] вона постійно проживала з останнім в його ж будинку по [ADDRESS] , де він проживав до дня смерті. Позивач зазначає, що в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті прадіда [PERSON] не має можливості у зв`язку із тим, що нотаріус їй відмовив, пояснивши, що відсутні докази родинних стосунків між нею та прадідом [PERSON] , а також відсутні письмові докази її фактичного вступу у спадщину. Окрім цього, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, збережена лише копія, що також унеможливлює оформлення спадщини у нотаріуса, та свідчить про реальну перешкоду оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. В частині з`ясування обставин та позовних вимог щодо родинних відносин, то позивач звертає увагу на те, що дійсно у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого 02.02.2011 прізвище прадіда зазначено як « [PERSON] », що не співпадає із прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження баби [PERSON] , де прізвище прадіда - батька її бабусі [PERSON] зазначено як « [PERSON] », що свідчить про відмінність прізвища однієї і тієї ж померлої особи. Тому, просить суд встановити факт родинних стосунків та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 17.05.2024 за вхід.№3197 (а.с.55-56) та 20.05.2024 за вх..№3205 (а.с.57-58) разом із копією паспорту подала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені до неї вимоги визнає, не заперечує проти успадкування її онучкою [PERSON] спадкового майна - житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , після смерті її батька (прадіда позивача по батьковій лінії) [PERSON] , який помер [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 17.05.2024 за вхід.№3196 (а.с.53-54) та 20.05.2024 за вх..№3206 (а.с.59-60) разом із копією паспорту подав заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені до нього вимоги визнає, не заперечує проти успадкування його дочкою [PERSON] спадкового майна - житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , після смерті його діда (прадіда позивача по батьковій лінії) [PERSON] , який помер [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області. У відповідності із ч.1 ст.223, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд має підстави для розгляду справи у відсутність належним чином повідомлених відповідачів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заява позивача про допит свідків (а.с.39); клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (а.с.40), заяви відповідачів про визнання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності (а.с.53-60), клопотання позивача про збільшення позовних вимог (а.с.62). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 28 травня 2024 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.28-30), задоволення клопотання позивача про виклик свідків, задоволення клопотання позивача про збільшення позовних вимог, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами та без виходу суду до нарадчої кімнати. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідка [PERSON] та [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є прадідом по батьківській лінії позивача [PERSON] . Їм це відомо, так як [PERSON] є бувшою свахою відповідачки, а [PERSON] є сусідкою. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України, (а.с.4) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області. Із копії свідоцтва про шлюб виданого 08.08.2021 (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] 08.09.2021 зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.06.2015 (а.с.6) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.10.1978 (а.с.7) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області народився « [PERSON] » (рос.мова), батьками якого записані « [PERSON] » та « [PERSON] » (рос.мова). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.05.1977 (а.с.8) судом встановлено, що [INFO] « [PERSON] » (рос.мова) зареєстрував шлюб із « [PERSON] » (рос.мова), після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (рос.мова). Із копії свідоцтва про народження від 18.06.1957 (а.с.9) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області народилася « [PERSON] » (рос.мова) батьками якої записані « [PERSON] » (рос.мова) та « [PERSON] » (рос. мова). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2011 (а.с.10) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] . Із копії свідоцтва про право особистої власності від 01.10.1966 (а.с.11) судом встановлено, що « [PERSON] » (рос.мова) на праві особистої власності належить 100 % домоволодіння по [ADDRESS] . Із копії інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] (а.с.12-16) судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Із копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23.01.2024 (а.с.17-18) судом встановлено, що оціночна вартість об`єкта оцінки - житлового будинку по [ADDRESS] складає 514241,88 грн. Із акту обстеження від 10.05.2024 (а.с.41) судом встановлено, що в помешканні по [ADDRESS] на даний час проживає [PERSON] , [INFO] . Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] у вище вказаному домоволодінні постійно проживала на день смерті разом із прадідом [PERSON] , який помер [INFO] , його правнука [PERSON] , [INFO] , яка і на даний час там проживає зі своїм чоловіком [PERSON] . Вказані докази є належними та допустимими, відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме дійсно, що [PERSON] , який помер [INFO] являється прадідом [PERSON] по батьківській лінії, а також суд вважає доведеним, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на ім`я « [PERSON] » (рос.мова) дійсно видано та належить [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області. Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами та показами свідків, які не суперечать між собою. Встановлення факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації її права на спадщину, що відкрилася після смерті прадіда по батьківській лінії. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача і має підстави для задоволення цих заявлених вимог. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті прадіда [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст.1265 ЦК України). За ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Тобто, особи, які за віком визнані частково дієздатними або не повністю дієздатними (малолітні, неповнолітні) а також особи, що визначені недієздатними або обмежено дієздатними за рішенням суду вважаються такими, що прийняли спадщину незалежно від сумісного проживання, крім випадків відмови від спадщини їх представників та згоди на відмову від спадщини органів опіки і піклування. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємицею п`ятої черги за законом і вона прийняла спадщину в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Як зазначила позивач, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, окрім того вона була неповнолітньою. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину юридично, в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України і в даний час (по досягненню нею повноліття) вона фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає копії правовстановлюючих документів на житловий будинок, розпоряджається щодо його цільового використовування, сплачує комунальні послуги тощо). Відповідачі по справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину прийняла позивач. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, так як відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, видані на ім`я спадкодавця, а тому суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання цього права.

Outcome: approved