Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо більше двох років, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.04.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач направив на адресу відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог не заперечував, та просив розглядати справу у його відсутність. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 03.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 120), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а/з № [NUMBER] ). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою у позові, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини, більше двох років проживають окремо. Відповідач подав суду відзив, у якому проти позовних вимог не заперечував. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved