Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком. У своєму позові позивач посилається на те, що 19 червня 2010 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . З 01 березня 2022 року між ним та відповідачем припинені фактичні шлюбні відносини, вони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Зазначає, що подав до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву про розірвання шлюбу та заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] . Також зазначає, що відповідач залишила проживати дитину разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач також за даною адресою зареєстрована, однак фактично вже не проживає. [PERSON] повністю утримує сина та займається його вихованням. Відповідач не бажає, щоб дитина проживала разом з позивачем. [PERSON] не бажає залишати своє житло, бажає проживати разом з батьком. Однак відповідач не погоджується з цим. Така поведінка у сімейних стосунках негативно впливає на психіку дитини. Тому позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , разом з його батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою спільного проживання: [ADDRESS] . В судове засідання призначене на 12.06.2024 року о 11-00 год. позивач [PERSON] та його представник не з`явились, представник позивача надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також розгляд справи просила проводити без її участі. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі служби у справах дітей Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю його представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його двоюрідним братом. Дитина проживає разом з [PERSON] та він займається її вихованням, забезпечує сина. Дитина почуває себе комфортно з батьком. У матері менший стимул у вихованні дитини, батько займався вихованням. Дитина мешкає з [PERSON] з моменту їх розлучення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її другом, вони знайомі з 2019 року, також вона знайома з [PERSON] .. Зазначила, що [PERSON] пішла з родини і дитина залишилась на утриманні у [PERSON] . [PERSON] зловживала алкогольними напоями, лякала дитину. Дитина боїться мами. У неї інша родина. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 19 червня 2010 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським відділом реєстрації актів Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 182 (а.с.8). Сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини, що видане 02 листопада 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 830 (а.с.9). Відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року по справі №208/9773/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.37-39). Відповідно до судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року по справі №208/9775/23, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 р. і до повноліття дитини (а.с.40). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої 04.10.2023 року ЖБК №26, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; фактично за вищезазначеною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] (а.с.10, 35). Відповідно до акту про підтвердження факту не проживання особи, складеного 04.10.2023 року головою ЖБК №26 [PERSON] та підписаними мешканцями кв. [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] - громадянка [PERSON] з 01.03.2022 року по теперішній час не проживає (а.с.11). Відповідно до характеристики, наданої 04.10.2023 року головою ЖБК №26 вбачається, що [PERSON] постійно мешкає фактично за адресою: [ADDRESS] . сусіди характеризують [PERSON] як добропорядну, охайну та ввічливу людину, дуже турботливого батька, неконфліктного (а.с.12, 36). Також позивач на підтвердження обставин викладених у позовній заяві долучив до матеріалів справи фото відповідача у стані алкогольного сп`яніння (а.с.41-45). Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та є визначення місця проживання дитини, що є предметом спору. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Сімейного Кодексу України. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У частинах 4-5 статті 19 СК України встановлено, що При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи міститься висновок Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 13 березня 2024 року № 8вих-20/282, відповідно до якого вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] недоцільним (а.с.29-30). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тому, суд не погоджується з даним висновком, у зв`язку з тим, що він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, оскільки в матеріалах справи міститься висновок психолога за результатами опитування дитини та проведеного дослідження від 06.05.2024 року. Відповідно до даного висновку вбачається, що [PERSON] , [INFO] , прихильний до батька. Батько створює для дитини соціально-підтримуюче становище. Малолітній син при спілкуванні ділиться позитивними та радісними моментами в своєму житті, часом який з користю проводить з батьком: гра в футбол, прогулянки, ігри в настільний теніс, баскетбол, відвідуванням цирку, дитячого центру, прогулянок, тощо. Батько займається дитиною, розвиває її, турбується про неї. Було виявлено, що [PERSON] неохоче згадує свою рідну мати, закривається в собі. У хлопчика неприємні спогади про рідну мати. Хлопчик повідомив, що мати не проводить з ним час, не цікавиться його розвитком. Часто проявляла агресію, смикала, штовхала, ставила в куток на коліна, била палицею. З малюнків дитини вбачається, що її психіка була травмована. На теперішній час психіка дитини налагоджується, оскільки батько приймає активну участь у вихованні дитини (а.с.48). Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, що свідчить про відсутність будь-якого спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини (а.с.22). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком, не є розлученням дитини з мамою, яка не позбавлена права спілкування з дитиною, а також може брати участь у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. Таким чином, з урахуванням викладеного беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 536,80 грн. з відповідача, та на підставі ст.142 ЦПК України, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Позивач просить суд судові витрати покласти на себе.

Outcome: approved