Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Щербина Яна Миколаївна. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 14.11.2003 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Представник зазначає, що у зв`язку з непорозумінням та різними поглядами на життя перебування у шлюбі стало не можливим. Спільне життя припинено, спільне господарство не ведеться, сторін не пов`язує спільний побут. На підставі викладено представник позивача просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 14.11.2003 року, актовий запис № 14. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, на адресу суду 17.04.2024 року (вх. № 13185) надійшла заява за підписом позивача щодо можливості розгляду справи за її відсутності, згідно заяви позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.30). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.29), про причини не явки суду не повідомив, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» - суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 листопада 2003 року Малоріченською сільською радою м. Алушта АРК Україна, актовий запис № 14. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 14.11.2003 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження дитини, сторони у справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, зазначила що сім`я розпалася остаточно, сторони проживають окремо, та позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач відзиву на позов або заяви про визнання позову не надав, не висловив думки щодо заявлених вимог. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved