Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, 09.04.2024 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завданні збитки в порядку регресу у розмірі 76198 грн. 28 коп. та судові витрати по справі. 09.04.2024 згідно вимог ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судом сформовано засобом підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідно відповіді №534591 з ЄДДР зареєстроване місце проживання відповідача на території Голованівського району Кіровоградської області. 10.04.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачу надіслана копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням. Рекомендований лист повернувся до суду 23.04.2024 з відміткою «адресат відмовився, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачами подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.09.2020 о 21 год. 20 хв. По [ADDRESS] [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ2121» н/ [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу скоїв наїзд на припаркований автомобіль «HYUNDAI SONATA» н/з [NUMBER] при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, даний факт не заперечується і не спростовується відповідачем. Відповідно до постанови Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2024, яка набула законної сили 04.01.2021, відповідача визнано винним у зазначеному вище ДТП. Згідно ч. 4 ст. 61 цивільно-процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Водій [PERSON] транспортного засобу «HYUNDAI SONATA» н/з [NUMBER] , який був потерпілим в даній ДТП та транспортний засіб якого зазнав механічних пошкоджень, звернувся з повідомленням до Моторного (транспортного) страхового бюро України про ДТП, оскільки його транспортний засіб застрахований відповідно до полісу ОСЦПВВНТ/ЗК серії АР №8199946 , який діє з 27.08.2020 по 26.08.2020 , виданий ПрАТ «УПСК». Зазначене ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобілю, надав до страхової компанії заяву про страхове відшкодування та було складено акт огляду транспортного засобу від 14.10.2020, звіт №14/10-297 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.11.2020, вартість збитків , заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 79667,56 грн., та відповідно до довідки №1 від 13.01.2021 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до сплати становить 76198 грн. 28 коп. Виконуючи свої зобов`язання за договором позивач виплатив суму страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 76198,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням №414918 від 16.01.2021. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 20.02.2024 надіслано вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій запропоновано відповідачу не пізніше 14 днів з дня отримання вимоги відшкодувати заподіяну шкоду у розмірі 76198,28 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 22.1. ст.\~22\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою ст.\~1191\~Цивільного кодексу\~України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно з ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо, зокрема, він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 76198 грн. 28 коп.. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved