Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 19 140,02 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» перебуває будинок [ADDRESS] . Відповідач є споживачем послуг кімнати [ADDRESS] . Філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» надає відповідачу житлово-комунальні послуги. У результаті неналежного виконання відповідачем її обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 19 140,02 грн. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» має відокремлений структурний підрозділ - Філію «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яка згідно з положенням Про Філію «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», не є юридичною особою, а власником майна Філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» є ДП МОУ «Укрвійськбуд». Згідно акту приймання будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року виданого на підставі наказу начальника головного управління квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України В. Литвиненка від 01 грудня 2000 року, було здійснено передачу житлового фонду «135 Домобудівельного комбінату» на утримання державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд». Відповідно до акту приймання від 06 грудня 2000 ДП МОУ «Укрвійськбуд» було передано 17 будинків, а саме: будинки по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та по [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці, площею 9,54 га. На утриманні та обслуговуванні філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» перебуває багатоквартирний житловий буд. [ADDRESS] . 04 вересня 1997 року Виконавчим комітетом Залізничного району Ради народних депутатів м. Києва було видано ордер на жиле приміщення №00806 серії Б на право зайняття житлового приміщення кімнати [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Даний ордер підтверджує виникнення виключного права на проживання відповідача у даній кімнаті. Філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд» надає мешканцям вказаного будинку послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. Філія відокремлений структурний підрозділ Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» та не має статусу юридичної особи. У Відповідача відповідно до особового рахунка № [NUMBER] ( [NUMBER] ) виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг яка становить 19 140,02 грн. Відповідач не здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги, претензій щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг не надавала. З огляду на положення частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуг», якими визначено вжиті у цьому законні поняття, відповідач є індивідуальним споживачем (індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги). Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуг» на індивідуального споживача покладено обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Судом касаційної інстанції сформовано позицію, згідно з якою споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17). Отже, відсутність договору не може беззаперечно свідчити про відсутність у споживача послуг обов`язку по сплаті за надані їм житлово-комунальні послуги. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч.1 ст. 509 ЦК України). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надала. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved