Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 05.06.2021 року в особистому кабінеті на сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №4828926. Шляхом використання одноразового пароля між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір про споживчий кредит. На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковой рахунок в сумі 8000, 00 грн. 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». [PERSON] свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 33672,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 8000,00 грн.; заборгованості за відсотками 25056,00 грн., заборгованості за комісійними винагородами 616,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2024 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що згідно анкети-заяви на кредит №4828926, 05.06.2021\~між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4828926, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 8000 грн. строком на 15 днів. Згідно умов договору, комісія за надання кредиту становить 616,00 грн.; проценти за користування кредитом 1056,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 7,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс», відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №4828926 від 05.06.2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», перейшло до ТОВ «Діджи фінанс», що підтверджується також Витягом з додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року. Згідно витягу з наказу, виписки ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою, основним предметом діяльності якого є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Згідно розрахунку за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року заборгованість по кредитному договору №4828926 від 05.06.2021 року складає 33672,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками 25056,00 грн., заборгованість за комісійними винагородами 616,00 грн. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.\~610,\~612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1\~ст. 1056-1 Цивільного кодексу України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З договору, додаткової угоди, свідоцтва, виписки, що у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості 11.12.2023 року між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючої Міньковської А.В. та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги. Згідно Акту про підтвердження фаету надання правничої(провової) допомоги адвокатом(виконання робіт, наданих послуг) від 20.02.2024 року, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» отримав від адвокатського бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючої Міньковської А.В. послуги у виді правової допомоги на суму 6 000 грн. та оплатив їх в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги не заявив. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення таких витрат, що підлягають розподілу (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved