Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

19.02.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] , поданий представником позивача - адвокатом Гренджа В.Ю., який в подальшому уточнений в редакції від 19.02.2024 року, до Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, треті особи, без самостійних вимог: Приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк Ірина Василівна, Хустська районного державна адміністрація Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно земельну ділянку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає про те, що [INFO] , у віці 72 роки, в селі Ізки Міжгірського району Закарпатської області помер [PERSON] , [INFO] . За життя померлий [PERSON] , 1944 року народження залишив заповіт, яким розпорядився передати позивачу [PERSON] , 1974 року народження земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РДА, Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64. Та він, позивач [PERSON] прийняв спадщину по заповіту [PERSON] та на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину 11.11.2021 року позивачу видано приватним нотаріусом Корбутяк І.В. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , на земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РДА Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64. З метою внесення змін до Сертифікату на право на земельну частку (пай) у зв`язку з прийняттям спадщини та оформлення спадщини, ним позивачем [PERSON] , було подано заяву до Хустської районної військової адміністрації щодо внесення змін до Сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай). До заяви позивачем було додано: Оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЗК № 0086049, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом та паспорт і РНОКПП на ім`я позивача. 09.08.2022 року позивач отримав Лист-відмову від голови РДА начальника РВА Віктора САБАДОШ, згідно якого позивачу відмовлено внести зміни у вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай) серії ЗК № 0086049 та рекомендовано звернутися до суду з таких підстав. За наявною інформацією у відділ № 3 управління надання адміністративних послуг по сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0086049 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 13.04.2017 року на площу 2,15 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження - Закарпатська область, Хустський район, Ізківська сільська рада, урочище «Козяй» та присвоєно кадастровий номер 2122481600:02:002:0008. За вказаних підстав внести зміни у вищевказаний Сертифікат щодо правонаступника неможливо. 19.08.2022 року [PERSON] звернувся до Державного земельного кадастру та отримав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( № витягу НВ-0000807612022 від 19.08.2022), згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером 2122481600:02:002:0008, розташована: Закарпатська область, Міжгірський район, Ізківська сільська рада, урочище «Козяй», вид цільового призначення земельної ділянки: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 2,1500 га; технічну документацію на земельну ділянку виготовлено 13.04.2017 року ТОВ «Землемір», [PERSON] . Зареєстровано земельну ділянку 01.06.2017 року відділом у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області. Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. В подальшому, на свою заяву, позивач [PERSON] отримав в архіві відділу у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області копію Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі якої земельній ділянці в урочище «Козяй», вид цільового призначення земельної ділянки: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1500 га, було присвоєно кадастровий номер 2122481600:02:002:0008, з якої вбачається, що [PERSON] при житті замовив цю технічну документацію з метою оформлення права власності на земельну частку (пай). Згідно Розпорядження голови Міжгірської РДА Закарпатської області за № 123 від 19.06.2017 року «Про передачу у власність земельної частки (паю), [PERSON] , жителю [ADDRESS] , власнику земельної частки (пай), виділено та передано у приватну власність земельну ділянку в натурі (на місцевості), яка знаходиться за межами населеного пункту с.Ізки, на території Ізківської сільської ради в ур. «Козяй», площею 2,1500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 008649. Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , жителю [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2122481600:02:002:0008. Цим же Розпорядженням запропоновано громадянину [PERSON] здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства. Однак, [INFO] [PERSON] помер, та відповідно, при житті, не здійснив реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 2122481600:02:002:0008, передану йому у приватну власність на підставі Розпорядження № 123 від 19.06.2017 року голови Міжгірської РДА Закарпатської області, на своє ім`я. На час видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, вищевказані обставини позивачу [PERSON] , як спадкоємцю по заповіту [PERSON] , відомі не були. При повторному зверненні до нотаріуса із вимогою внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину з врахуванням відомостей про сформовану земельну ділянку в натурі (на місцевості), належну при житті спадкодавцю [PERSON] , позивачу було роз`яснено, що внесення змін до виданого та зареєстрованого Свідоцтва про право на спадщину, з наведених позивачем причин, законом не передбачено. Зміни можуть бути внесені до Свідоцтва про право на спадщину лише відповідно до вимог ст.1300 ЦК України, таких обставин нотаріус не вбачає. Позивач вказує, що він є належним спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] , а саме земельної частки (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РДА, Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64, що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.11.2021 року, виданим приватним нотаріусом, однак зреалізувати своє спадкове право шляхом державної реєстрації речового права на спадкову земельну ділянку, за вищевказаним Сертифікатом, з кадастровим номером 2122481600:02:002:0008, яка передана у приватну власність [PERSON] при житті, на підставі Розпорядження № 123 від 19.06.2017 року голови Міжгірської РДА Закарпатської області, не може. Земельна ділянка з кадастровим номером 2122481600:02:002:0008, \~ \~ \~ \~виділена в натурі (на місцевості) [PERSON] , яка знаходиться за межами населеного пункту с.Ізки, на території Пилипецької сільської ради (колишньої Ізківської сільської ради) в ур. «Козяй», площею 2,1500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 008649, не є спірною, та фактично на даний час перебуває у володінні та користуванні позивача на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Однак, розпоряджатися цією земельною ділянкою на власний розсуд позивач не може, оскільки державну реєстрацію речового права на земельну ділянку на його ім`я, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Корбутяк І.В., провести неможливо, тому позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.02.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.51). 05.04.2024 року представником позивача [PERSON] адвокатом Гренджа В.Ю. подано уточнену позовну заяву в редакції від 19.02.2024 року, в якій позивач просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером 2122481600:02:002:0008, яка знаходиться за межами населеного пункту с.Ізки, на території Пилипецької сільської ради (колишньої Ізківської сільської ради), ур. «Козяй», площею 2,1500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що виділена в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008649 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадкоємцем за заповітом якого є [PERSON] , [INFO] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Корбутяк І.В. (а.с.125-128). 05.07.2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, без самостійних вимог на стороні позивача (а.с.124). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.04.2024 року залучено до участі у цивільний справі № 302/203/24 (провадження № 2/302/150/24) за позовом [PERSON] до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, треті особи, без самостійних вимог: Приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк Ірина Василівна, Хустська районного державна адміністрація Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.135-136). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час проведення судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Гренджа В.Ю. з проханням розглянути справу без її безпосередньої участі та участі її довірителя [PERSON] , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.58). Представник відповідача Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, проте представником подано заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради Хустського району Закарпатської області, заперечень до заявлених [PERSON] позовних вимог немає (а.с.133). Представник третьої особи Хустської районної військової державної адміністрації в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, проте представником подано заяву про розгляд справи у відсутності представника Хустської РВА, заперечень до заявлених [PERSON] позовних вимог немає. (а.с.129). Третя особа: [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, проте [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень до заявлених [PERSON] позовних вимог немає та просить такі задоволити (а.с.143). Третя особа: [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, проте [PERSON] подано заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень до заявлених [PERSON] позовних вимог немає та просить такі задоволити (а.с.145). Третя особа: [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, проте [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень до заявлених [PERSON] позовних вимог немає та просить такі задовольнити (а.с.147). Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, проти їх задоволення заперечень не висловив, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/203/24, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 72 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, за актовим записом № 04, та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.45). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина за заповітом. При житті [PERSON] склав 24.10.2016 року заповіт, який розпорядився передати [PERSON] , [INFO] земельну частку (пай) згідно Сертифіката серії ЗК № 0086049 та копія вказаного заповіту є в матеріалах даної справи (а.с.79). Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. від 11.09.2017 за № 49043638 (а.с.88). Позивач [PERSON] прийняв спадщину по заповіту [PERSON] , та на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, 11.11.2021 року позивачу видано приватним нотаріусом Корбутяк І.В. - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , на земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РД Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64 та копія вказаного Свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.7). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67254397, сформованого 11.11.2021 року приватним нотаріусом Корбутяк І.В. вбачається, що вказаним приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 54/2017 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та видано Свідоцтво про право на спадщину № 68633684, спадкоємцем є [PERSON] (а.с.8), позивач у справі. Також судом встановлено, що [PERSON] , як члену КСП «Пролісок», 05 червня 1997 року було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЗК № 0086049, на підставі рішення Міжгірської РДА від 07.05.1997 року, за № 242, про те що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пролісок» розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). Згідно Розпорядження голови Міжгірської РДА Закарпатської області за № 123 від 19.06.2017 року «Про передачу у власність земельної частки (паю), [PERSON] , жителю [ADDRESS] , власнику земельної частки (пай), виділено та передано у приватну власність земельну ділянку в натурі (на місцевості), яка знаходиться за межами населеного пункту с.Ізки, на території Ізківської сільської ради в ур. «Козяй», площею 2,1500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 008649. Та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , жителю [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки № 2122481600:02:002:0008. Цим же Розпорядженням запропоновано громадянину [PERSON] здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства (а.с.11-44). Згідно матеріалів спадкової справи № 54/2017, заведеної 11.09.2017 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. вбачається, що 11.09.2017 року до вказаного нотаріуса звернувся [PERSON] , позивач у даній справі, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.75). 11.11.2021 року [PERSON] було видано приватним нотаріусом Корбутяк І.В. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , на земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РДА, Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64 (а.с.121). При повторному зверненні до нотаріуса із вимогою внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину з врахуванням відомостей про сформовану земельну ділянку в натурі (на місцевості), належну при житті спадкодавцю [PERSON] , позивачу було роз`яснено, що внесення змін до виданого та зареєстрованого Свідоцтва про право на спадщину, з наведених позивачем причин, законом не передбачено. Зміни можуть бути внесені до Свідоцтва про право на спадщину лише відповідно до вимог ст.1300 ЦК України, проте таких обставин нотаріус не вбачає. Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.152 ч.3 п.«а» Земельного кодексу України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» пунктом 10 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та 11.11.2021 року позивачу видано приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , на земельну частку (пай), розміром 2,15 га, умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗК № 0086049, виданого Міжгірською районною державною адміністрацією, Закарпатської області, 05.06.1997 року, на підставі рішення № 242, Міжгірської РДА, Закарпатської області від 07.05.1997 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 21.02.1998 року, за № 64. При цьому, інші спадкоємці після смерті [PERSON] , третя особи у справі: [PERSON] , яка має обов`язкову частку до майна померлого, однак не бажає приймати спадщину після чоловіка [PERSON] . Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання позову відповідачем, та ті обставини, що прийняттям спадщини за заповітом позивачем [PERSON] , з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, інші спадкоємці не виявили бажання приймати спадщину після смерті [PERSON] , заперечень проти позовних вимог [PERSON] , не подано, відзиву відповідачем не надано, та повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в загальній сумі 1211,20 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

Outcome: approved