Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22 квітня 2024 року до Томашпільського районного суду надійшов позов представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» в якому останній просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за договором № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року станом на 21.03.2024 року в розмірі 14750 гривень та судові витрати та витрати на правничу допомогу. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» позов обґрунтував наступним. Відповідно до укладеного договору № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «Райффайзен банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року станом на 21.03.2024 року становить 14750 гривень, яка складається з: 5\~000 грн. заборгованість за кредитом; 9750 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2023 року по 18.11.2023 року (включно); Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрати на правову допомогу у сумі 9000 грн. які сплачено позивачем адвокату на підставі договору про надання правової допомоги та акту виконаних робіт № 203 від 10.01.2024 року та витягу з Реєстру №1 до акту 203 від 10.01.2024 року. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 20 травня 2024 року. 17 травня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності останнього. Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 04 червня 2024 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В\~ судове\~\~ засідання\~ представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» не з`явився, однак\~ подав до суду клопотання, в якому просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилася, хоча завчасно та належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи. Станом на 04 червня 2024 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття провадження у справі та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі [PERSON] була належним чином повідомлена, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи положення даної норми, суд визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд\~розглядає\~справу\~в порядку\~спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року укладеного між ТОВ «ФК « Ріальто»» та [PERSON] , товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки визначені цим договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 3,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку визначеного в п. 1.3 договору. Строк надання кредиту становить 150 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Ріальто». Сума загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом зазначена в додатку № 1 що, є невід`ємною частиною цього договору. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб 414951ХХХХХХ3025, що належить позичальнику. Відповідно до п. 3.3. договору, у випадку порушення строків повернення кредиту встановлених цим договором позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим договором за кожний день користування. На виконання умов Договору ТОВ «ФК « Ріальто» виконало взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та надало [PERSON] кредит в розмірі 5 000 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року, [PERSON] станом на 21 березня 2024 року має непогашену заборгованість в розмірі 14750 грн, що складається з 5000 грн- прострочена заборгованість; 9750 грн- прострочена заборгованість по несплаченим процентам. Відповідно до ст.129 Конституції України,\~суддя,\~здійснюючи правосуддя,\~є незалежним\~та керується\~верховенством права. Основними\~засадами судочинства\~є: рівність\~усіх учасників\~судового процесу\~перед законом\~і судом; забезпечення\~доведеності вини; змагальність\~сторін та\~свобода в\~наданні ними\~суду своїх\~доказів і\~у доведенні\~перед судом\~їх переконливості; підтримання\~публічного обвинувачення\~в суді\~прокурором; забезпечення\~обвинуваченому права\~на захист; гласність\~судового процесу\~та його\~повне фіксування\~технічними засобами; розумні\~строки розгляду\~справи судом; забезпечення\~права на\~апеляційний перегляд\~справи та\~у визначених\~законом випадках\~-\~на касаційне\~оскарження судового\~рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~512\~ЦК України,\~\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання\~обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «Ріальто» за кредитним договором № 230621-62714-1 від 21.06.2023 року, року в сумі 14750 гривень, яка складається з: 5\~000 грн. заборгованість за кредитом; 9750 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2023 року по 18.11.2023 року (включно). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Зважаючи на підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 14750 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» понесло судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2422,40 гривень. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 02 червня 2022 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та адвокатом Руденком К. В. укладено договір про надання юридичних послуг. На підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду копію витягу з акта наданих послуг до договору № 02/06/2022 від 10 січня 2024 року, згідно з яким загальна вартість витрат на правничу допомогу, а саме підготовка позовної заяви до [PERSON] та складання адвокатського запиту про витребування доказів складає 9000 грн. З платіжної інструкції № 1100 від 12 січня 2024 року слідує, що позивач сплатив адвокату кошти за надану правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. [PERSON] не надала суду аргументованого клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зробила висновок, що: «витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат». Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими. Відповідач не надала доказів на підтвердження невідповідності судових витрат фактично наданим послугам. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи у заявленому розмірі підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved