Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з\~ дня звернення до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, а потім у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття [PERSON] . В обґрунтування поданого позову зазначено, що 14 вересня 2002 року між сторонами укладено шлюб. 20.10.2023 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказано, що 03 березня 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вона разом з дітьми виїхала за кордон. Починаючи з березня 2022 року відповідач зі своїми дітьми не проживає, матеріальну допомогу на утримання не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між ними в позасудовому порядку не досягнуто. Зазначено, що інших аліментних зобов`язань відповідач не має, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Зазначила, що відповідач добросовісно сплачував та сплачує кошти на утримання дітей в добровільному порядку. Свого обов`язку утримувати дітей не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що 14 вересня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2023 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу у позивача з відповідачем є діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дітей. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Доказів щодо існування інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення питання щодо розміру аліментів, сторонами суду не надано. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи, що відповідач діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, то суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на позивача\~ аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу у вказаному судом розмірі. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved