Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС" (далі ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитим договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 16 травня 2020 року між Акціонерним товариством "АЛЬФА-БАНК" (далі АТ "АЛЬФА-БАНК") та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання кредиту №\~501250492, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн строком на 36 місяців з відсотковою ставкою 45,00 %. АТ "АЛЬФА-БАНК" виконав умови кредитного договору перерахувавши на рахунок відповідача безгтівковим шляхом кошти в розмірі 30000,00 грн. 20 грудня 2021 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на 20 грудня 2021 року допустив заборгованість у розмірі 49486,15 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 29512,00 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 19974,15 грн. Враховуючи викладене, за відступлення права вимоги, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №\~501250492 від 16 травня 2020 року в розмірі 49486,15 грн, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну допомогу у розмірі 7100,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в поданій заяві просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", позов підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 16 травня 2020 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №\~501250492, відповідно до умов якого позикодавець надав\~відповідачу кредит\~на споживчі\~потреби у\~сумі 30000,00 грн, строком кредитування 36 місяців до 18 травня 2023 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 45,00 % річних (а.с. 5-6). Сторони погодили, що паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів з повернення кредиту та сплати процентів за його користування є невід"ємною частиною договору. Підписанням вказаного договору відповідач беззаперечно підтвердив, що перед укладанням угоди ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, неообхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 16 травня 2020 року по 20 грудня 2021 року (а.с. 14-35). 20 грудня 2021 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого "АТ "АЛЬФА-БАНК" передав (відступив) ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" прийняв належні АТ "АЛЬФА-БАНК" права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с. 8-12). Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процнтами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~501250492 від 16 травня 2020 року в сумі 49486,15 грн, з яких: 29512,00 грн сума за основною заборгованістю, 19974,15 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 13). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вище вказаним кредитним договором вбачається, що відповідач зобов"язання за договором належним чином не виконував, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснював (а.с. 36-37). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З кредитного договору №\~501250492 від 16 травня 2020 року, вбачається що його укладено в електронній формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або закон ом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали АТ "АЛЬФА-БАНК" за кредитним договором №\~501250492 від 16 травня 2020 року, до позивача у справі. Відповідач не\~довів належного\~виконання зобов"язань\~за кредитним\~договором,\~розрахунок заборгованості\~не спростував, відзив на позов не надав. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат". Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4 зазначеного Закону). Відповідно до статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. При цьому надав: копію договору №\~02/10-23 про надання юридичних послуг від 02 жовтня 2023 року укладеного\~між ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" та ТОВ "Перший інвестиційний клуб", копію додаткового договору № 2 до договору № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02 жовтня 2023 року, акту приймання-передачі виконаних робіт від 03 січня 2024 року, платіжної інструкції № 16 від 04 січня 2024 року про оплату ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" надання юридичних послуг у розмірі 7100,00 грн (а.с. 39-43). Матеріали справи не містять належних доказів понесених ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась у справі саме адвокатом, а також відповідного договору про надання правової допомоги укладеного з адвокатом або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням, ордеру на здійснення адвокатської діяльності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №\~496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)). За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для компенсації ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" витрат на правничу допомогу, надані ТОВ "Перший інвестиційний клуб". Враховуючи викладене, суд ухвалює про часткове задоволення позову. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 4). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі\~3028,00\~грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial