Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що з 12.06.2010 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони не ведуть спільний бюджет та господарство з січня 2023 року. Причинами розпаду сім`ї вважає різні життєві погляди, різниця в характерах, що призвело до повного руйнування сімейних зв`язків і припинення шлюбних відносин. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати за його відсутності (а.с. 3). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. (а.с.\~24). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих заяв про розгляд справи за відсутності сторін, що в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 12.06.2010 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 131 (а.с. 6). Від сумісного проживання мають дітей [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] (а.с. 12, 13). Взаємовідносини між позивачем та відповідачем не склались, сторони перестали проживати як подружжя та спільне господарство не ведуть з січня 2023 року, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважається неможливим. Спір щодо поділу майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позву. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, заяву відповідачки про визнання позову, відсутність клопотань про примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням ч. 1 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved