Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на корить позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в період спільного проживання, у нього з відповідачкою народився син [PERSON] , [INFO] . Під час проживання однією родиною відповідачка мало приділяла уваги сину, вся відповідальність за дитину, її виховання, годування, здоров`я та розвиток були покладені на нього. Перші два роки він намагався мотивувати відповідачку виконувати свої батьківські обов`язки, але в результаті всі його намагання виявилися марними. Відповідачка на цей час навіть не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до його життя та не відвідує сина. Такі обставини, на думку позивача є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідачки аліментів на його утримання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Крім того, судом задоволено клопотання позивача про допит свідків. Рух справи висвітлений у відповідних ухвалах суду. В судове засідання 12.06.2024 року позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також просив долучити до матеріалів справи додаткові докази. В ході судового розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення на офіційному сайті Фрунзенського районного суду м. Харкова про дату та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, а також 25.03.2024 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради складено висновок № 146 щодо доцільності позбавлення батьківських [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно вимогам ст. ст. 223, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] були співмешканцями та в період спільного проживання, у них з відповідачкою народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 20.04.2016 року) (а.с. 25). Заочним рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави по справі № 645/8051/21 провадження № 2/554/4358/2022 від 13.04.2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Індустріально-Немишлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволені. Визнано [PERSON] , [INFO] , батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також вирішено внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] та вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 80-83). Позивач наголосив, що під час проживання однією родиною відповідачка мало приділяла уваги сину, вся відповідальність за дитину, її виховання, годування, здоров`я та розвиток були покладені на нього. Відповідачка вела аморальний спосіб життя: вживала алкогольні напої, не ночувала вдома, проводила час з іншими чоловіками. В результаті чого з трирічного віку сина [PERSON] , відповідачка повністю відсутня у житті дитини, тобто вона самоусунулась від виконання свої батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , вихованням дитини не займається, матеріально не утримує, не цікавиться розвитком сина, не доглядає під час хвороби. Повне утримання дитини покладено на позивача та відповідачка жодним чином фінансово не допомагає у вихованні дитини. Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради за № 278/0/519-23 від 26.07.2023 року, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Дитина взята під нагляд фахівцями медичного закладу в червні 2019 року. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена батьком дитини [PERSON] , з лікарем педіатром [PERSON] .. Згідно із записами в історії розвитку дитини та зі слів лікаря педіатра на профілактичні огляди та під час хвороби до поліклініки [PERSON] приходить в супроводі батька. Всі рекомендації по спостереженню та лікуванню сина батько виконує в повному обсязі. [PERSON] за час спостереження [PERSON] в поліклініку не приходила. Усного або письмового запиту про стан здоров`я сина, [PERSON] від [PERSON] не було (а.с. 6). Відповідно до Довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 361 Харківської міської ради» за № 29 від 06.07.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідував дитячий навчальний заклад з 02.09.2019 року до 31.08.2022 року. Мати, [PERSON] , не цікавилась його перебуванням у закладі, яких досягнень та успіхів дитина досягла під час навчально-виховної роботи у закладі дошкільної освіти. Зволікала відвідуванням днів відкритих дверей, свят, тематичних ранків. Ігнорувала і відвідуванням батьківських зборів групи та дошкільному закладу в цілому, тобто вихователі не знайомі з матір`ю малолітнього [PERSON] взагалі. Вся опіка про сина полягає на його батькові [PERSON] .. Він вчасно сплачував кошти за перебування дитини у закладі дошкільної освіти. Батько приймав активну участь у житті закладу. Дбає про те, щоб син був завжди охайним та гарно одягненим. Завжди відвідує усі заходи, які відбуваються у закладі (а.с. 8). Відповідно до Довідки Комунального закладу «Харківська спеціальна школа № 12» Харківської міської ради за № 29 від 20.07.2023 року, мати малолітнього [PERSON] , [PERSON] протягом 2022/2023 навчального року жодного разу не виходила на контакт ні з учителем, ні з вихователем, успішністю сина не цікавилась. Під час дистанційного навчання дитиною опікувався батько. Батько знаходиться на постійному зв`язку, активно приймає участь у шкільному житті сина (а.с. 7). З Характеристики Комунального закладу «Харківська спеціальна школа № 12» Харківської міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , стосовно матері дитини вбачається, що [PERSON] з сім`єю не проживає, протягом навчального року жодного разу не виходила на контакт ні з учителем, ні з вихователем, успішністю сина не цікавилась. Батько, [PERSON] приділяє увагу дитині, намагається виконувати рекомендації педагогічних працівників закладу освіти (а.с. 9). Згідно з Інформаційною довідкою (характеристикою) ДОП СП ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 18.08.2023 року вбачається, що за час проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , остання зарекомендувала себе з незадовільного боку, зі слів сусідів зловживає спиртними напоями та веде антигромадський спосіб життя. Надходили скарги до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від співмешканця [PERSON] про конфлікт з нею (а.с. 11). 13.09.2023 року позивач одружився з [PERSON] , яка має сина [PERSON] , [INFO] . Попередньо до шлюбу, у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Позивач з малолітнім сином [PERSON] та їхньою новою родиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкові від 15.06.2009 року по справі № 2-1567/09 позивачу на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом (а.с. 15-17). Спеціалістами Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради було проведено обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, в результаті чого складено відповідний акт від 30.10.2023 року, з якого вбачається, що для виховання та проживання дитини [PERSON] , [INFO] , в помешканні створені належні умови (а.с. 12). Позивач наголосив, що він працює прорабом на будівництві, має стабільний дохід, який дозволяє утримувати малолітнього сина - [PERSON] та всю родину в цілому. Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про те, що він, як батько, в повній мірі займається вихованням, розвитком, лікуванням та утриманням малолітнього сина [PERSON] , і виконує всі свої батьківські обов`язки по відношенню до нього, в той час коли мати, [PERSON] абсолютно не виконує та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . Її жага до алкоголю та бездіяльність свідчить про те, що малолітній син [PERSON] їй не потрібен. Як дитина проживає та розвивається не цікавиться, в результаті призвело до злісного ухиляння від виховання та утриманням сина. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю в цілому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка була вихователем у дитячому садочку, який відвідував з 2019 року малолітній [PERSON] , пояснила суду, що з 2019 року і до випуску дитини з садочка у 2023 році вона жодного разу не бачила його матір. Дитину приводив і забирав із садочка виключно батько [PERSON] . Також батько допомагав дитині вивчати вірші та готуватися до дитячих свят, які відбувалися у садочку, які батько систематично відвідував. Дитина завжди була чиста, охайна та доглянута. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила суду, що її дитина та дитина позивача [PERSON] зростають разом, вона постійно бачить [PERSON] з батьком на прогулянках. Свідок стверджує, що мати [PERSON] ніколи не приділяла вихованню сина належної уваги, вона є алкозалежною особою, веде аморальний спосіб життя. Вихованням [PERSON] займається виключно його батько. Лише він водив дитину в дитячий садочок, оформив до навчального закладу. Свідок наголосила, що розвитком дитини, його вихованням, лікуванням займається виключно батько. Матері в житті [PERSON] взагалі немає. Згідно з висновком № 146 від 25.03.2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах дитини Департамент служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 118-119). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено про те, що позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що відповідачка байдужа до життя свого сина [PERSON] , [INFO] , не зустрічається з ним, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 08.11.2023 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved