Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 247\~664,69 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем укладено типовий індивідуальний договір, що є публічним договором. Позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії за даною адресою, а відповідач отримує надані послуги. Внаслідок того, що відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті послуг за теплову енергію, утворилась заборгованість за період з 01.11.2021 р. по 30.06.2023 р. у розмірі 247\~664,69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому вона просить в позовних вимогах відмовити в повному обсязі. Зазначає, що публічний договір не укладено з підстав недосягнення істотних умов договору, в порядку ст. 638 Цивільного кодексу України. Зазначає, що у відповідачки відсутні зобов`язання щодо сплати рахунків за поставлену теплову енергію за спірний період, оскільки позивачем належним чином не підтверджено факт надання послуг; дані висновки мотивує відсутністю акта приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії, актів зняття показників із загальнобудинкового лічильника на початку опалювального сезону. Зазначає, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, який підтверджує дійсний розмір заборгованості, та являється необґрунтованим та недоведеним, з підстав відсутності в ньому: методики нарахувань, вартість послуг, площі будинку та інших складових, що є підставою для нарахування такої заборгованості. Зазначає щодо розбіжності площі нежитлового приміщення № 15, а саме: відповідно до технічної документації на приміщення, яке належить відповідачці, загальна площа приміщення складає 383,9 кв.м., з яких площа підвалу 83,5 кв.м., площа першого поверху 300,4 кв.м. Від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що 02.10.2021 р. Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачан6ня теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (договір можна знайти в загальному доступі, в мережі Інтернет). Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії індивідуальному споживчу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статтей 633,634, 641, 642 ЦК України (пп. 1,2,4 Договору). З аналізу статтей 633, 634 виходить, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів; умови договору приєднання встановлюються однією із сторін у формулярі або формі, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому публічний договір № 71200121 укладено з 01.11.2021 р. Наведено методику нарахування із посиланням на Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Надано роз`яснення щодо тарифів на послугу з постачання теплової енергії; наведено підстави здійсненого перерахунку, у зв`язку із зміно вартості фактично придбаного природного газу; надано детальні розрахунки по умовно-змінній та умовно-постійній частині тарифу. Надано докази зняття показань приладів обліку, у вигляді складених актів ГОТЕ. Від представника відповідачки надійшли письмові пояснення, в яких зазначала, щодо розбіжностей в площі будівлі зазначеної в рахунках позивача, та площі будівлі наданої згідно відповіді головою ОСББ. Додатково було надано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, яким просила долучити договір № 100576 від 01.04.2016 р., а саме додаток до договору із зазначенням максимального теплового навантаження на будівлю; також скріншот з офіційного веб-сайту Концерну «Міські теплові мережі» з «Інформацією по будівлі Сергія Синенка, 21». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві та письмових поясненнях. Суд, заслухавши сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до статуту підприємства основною діяльністю Концерн «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між позивачем та відповідачами в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організацій договірних відносин, визначених ч.1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачці [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення 15, підвалу та 1-го поверху (літ. А-3) за адресою [ADDRESS] загальною площею 392 м2 кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2023 р. Станом на 01 листопада 2021 року Типовий індивідуальний договір № 71200121 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] між позивачем та відповідачкою [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 5 договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії. спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. Згідно наданих позивачем копій акту прийняття вузла комерційного приладу на облік, а також актів ГОТЕ, підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії Sharky 775, заводський номер 51446248. Представником відповідачки, протилежного не доведено, тому, розподіл спожитої теплової енергії здійснюється з урахуванням показань комерційного приладу обліку. Відповідно до вимог розподілу, визначених в старій редакції Методики № 315 для всіх споживачі будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (п. 2 розділу ІІІ Методики № 315) та функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (п. 2 розділу ІV Методики). Із аналізу розділів Методики № 315 обсяг теплової енергії на місця загального користування визначається, як частка 16% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду. З 01.11.2021 р. по 31.12.2021 р. при розподілі обсягів спожитої теплової енергії, відповідно до абзацу 12 розділу ІІ Методики, для нежитлових опалювальних приміщень, не оснащених приладом обліку, застосовувався коефіцієнт 1,5. Після внесення змін до Методики № 315 згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 р. № 358 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення розподіляється згідно формули № 1 (п.2 розділу ІІ Методики). Обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будинку, визначається згідно формули № 2 (п.2 розділу ІІ Методики). Розподілений обсяг для опалювального приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням формули № 13 Методики. Стосовно зауважень представника відповідачки щодо відсутності методики нарахувань, вартість послуг, площі будинку та інших складових, що є підставою для нарахування такої заборгованості, судом зазначається, що позивачем в позовній заяві, письмових пояснення наведено посилання на нормативно-правову базу; наведено вихідні данні у вигляді показань приладу обліку, рахунки (із зазначенням площ приміщення, будинку, показання комерційного приладу обліку, тарифи). Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони, тобто, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим та доведеним. Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Стосовно доводів представника відповідача, щодо неправильності розрахунків позивача за надані послуги у зв`язку з розбіжностями площі будівлі, суд зазначає наступне. Загальна площа житлового будинку - сумарна площа житлових і підсобних приміщень з урахуванням лоджій, балконів, веранд і терас, що враховуються з коефіцієнтом (ДБН В.2.2-Х-20ХХ. Будинки одноквартирні). Відповідно до п. В5 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" додатку В, який визначає, зокрема, правила підрахунку площі житлових будинків, площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху. Площа горищ і технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається. Відповідно до пп.25,26 Наказу № 127 від 24.05.2001 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» загальна площа квартир, будинку квартирного типу та гуртожитків визначається як сума площ приміщень, а також площ балконів і лоджій із знижувальними коефіцієнтами. Площа технічних поверхів та підвалів будинку квартирного типу включається до загальної площі будинку. Тоді як згідно визначення наведеного в Правилах № 830 опалювана площа (об`єм) приміщення - загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Порівнюючи вищевикладені визначення, можна встановити, що загальна площа житлового будинку та загальна опалювальна площа будівлі (приміщення) мають різні правила підрахунку. Тоді як загальна опалювальна площа приміщень є сумарною загальною площею (об`ємом) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Тому, що згідно п. 10 Методики № 315, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Із вищенаведених доводів, можна прийти до висновку, що позивач при здійсненні розподілу спожитих послуг використовує саме загальну опалювальну площу будівлі. Додатково судом зазначається, що якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення (Методика 315). Тому надана представником відповідачки відповідь з ОСББ не є належним та допустимим доказом, з огляду на ті обставини, що складений поза межами періоду виникнення заборгованості. Також в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачки до Концерну «Міські теплові мережі» щодо врегулювання питання розбіжностей між загальною опалювальною площею будинку, яка наявна у позивача та відповідачки. Згідно з п. 32 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 р. на загальну суму 247\~664,69 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його обґрунтованим, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved