Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

14 березня 2024 року представник ТОВ «Юніт капітал» звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №704451002\~від 15.12.2021\~року в\~розмірі 36926,40\~грн,а також просив стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов кредитного договору. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2024 року справу передано за підсудністю до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Адвокат Драус О.О. надіслала письмові пояснення з приводу позовних вимог, в яких зазначила, що вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки позивачем не доведено розмір заявленої заборгованості. Крім того, вимоги за договором факторингу є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Згідно з матеріалами справи, договір факторингу між первинним кредитором та фактором було укладено в 2018 році, в той час як кредитний договір було укладено через три роки після цього - 15.12.2021. Враховуючи викладене, представник відповідача просила відмовити в позові повністю, розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 704451002 (а. с. 25-28). Пунктом 1.1. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно з пунктом 1.3 Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 12000,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 16.12.2021. Як вбачається з пункту 5.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: "www.moneyveo.ua". Як вбачається з пункту 5.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [PERSON] MNV25S6M, відправленим 15.12.2021. Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" переказало кошти [PERSON] згідно договору в сумі 12000 грн. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу N 28/1118-01. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. 06.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №02/06102023. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електроннукомерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З договору №704451002 від 15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Договір містить податковий номер відповідача, адресу, і саме такі дані про нього зазначав його представник у поданій до суду заяві, тобто дані є актуальними та дійсно належать [PERSON] . Разом з тим, суд враховує наступне. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина першастатті 1077 ЦК України). Згідностатті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі N 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі N 910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі N 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Позивач зазначає, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу N 28/1118-01 та ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, та відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №169 від 18.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 24052,80 грн. Тобто ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача лише 18.01.2022. Разом з тим, договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено 05.08.2020, тобто до отримання ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача. Таким чином,\~кредитний договір\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~укладений 15.12.2021,\~тобто через\~три роки\~після укладення\~28.11.2018\~договору факторингу\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Таліон\~Плюс» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Манівео швидка\~фінансова допомога». Право\~вимоги до\~ [PERSON] \~вказано лише\~у реєстрі\~прав вимоги\~№169\~від 18.01.2022\~і не\~існувало на\~момент укладення\~договору факторингу\~від 28\~листопада 2018\~року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 15 грудня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з [PERSON] . Лише 06 жовтня 2023 року на підставі договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн фінанс» передало фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло входити. Таким чином, позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором N 704451002, оскільки кредитний договір був укладений 15.12.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору. Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Суд враховує, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 15 грудня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , а тому дійшов висновку про відмову в позові. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed