Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

28.02.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № ZPH0A!00000262. Відповідно до пункту 2.2 статті 2 договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1 (Специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України). Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу ZPH0A!00000262 від 28.02.2019, предметом лізингу є автомобіль ЗАЗ TF69Y0, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Дата приймання передачі предмету лізингу 01.03.2019. За змістом п. 2.3 статті 2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п. 14.2 договору (60 місяців) і складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але, в будь-якому випадку, не може бути менше одного року. Відповідно до п. 2.4 статті 2 договору, предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. Згідно з п. 4.2 статті 4 договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п. 14.5. Відповідно до статті 6 договору на лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3 цього Договору. Сплатити лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу згідно з графіком та статтею 14 п. 14.3 цього договору. Сплатити лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6 договору, в строки, визначені умовами договору та/або графіком лізингових платежів. Відповідно до п. 6.3.3 договору лізингу, лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно з підпунктом «а» пункту 8.1 договору лізингу, для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримка сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 8.2.1 у разі настанні події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. Пунктом 8.2.4 договору передбачено, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно і ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним на дату, зазначену в повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором. Пунктом 14.3 статті 14 договору передбачено лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з графіком, що включає в себе платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі, встановленому графіком; винагороду за користування предметом лізингу у розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмета лізингу за цим договором, згідно з графіком лізингових платежів. Період сплати лізингових платежів з 12 по 16 число кожного місяця. 01.03.2019 лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу, а саме: автомобіля ЗАЗ TF69Y0, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки не вносилися, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу ZPH0A!00000262 від 28.02.2019. 19.03.2023 зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один місяць, позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про настання події дефолту. 28.04.2023 у зв`язку з не усуненням відповідачем події дефолту позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про розірвання договору лізингу з 28.05.2023 та повернення предмета лізингу до 28.05.2023. Станом на червень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Відповідно до виписки по рахунку та розрахунків позивача, станом на 19.06.2023 у відповідача виникла заборгованість за лізинговими платежами у розмірі: 20\~973,49 грн. несплачене відшкодування частини вартості предмета лізингу за фактичний строк користування, 14\~368,88 грн. відсотки за користування предметом лізингу, а всього 35\~342,37 грн. Отже, відповідач порушив умови договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, вимогу позивача про повернення об`єкта фінансового лізингу не виконав. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 № 723/97-ВР (чинний на час укладення договору). Відповідно до статті 4 цього Закону лізингоодержувач фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 №1201-ІХ передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом. Отже, до правовідносин у цій справі слід застосовувати положення Закону №723/97-ВР. Згідно з положеннями ст. 10 Закону № 723/97-ВР лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Відповідно до ст. 16 Закону № 723/97-ВР сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. За приписами частин другої та третьої статті 10 Закону № 723/97-ВР обов`язками лізингодавця є, зокрема: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до\~ч.\~2,\~3\~ст.\~11\~Закону №\~723/97-ВР,\~лізингоодержувач зобов`язаний,\~зокрема:\~прийняти предмет\~лізингу та\~користуватися ним\~відповідно до\~його призначення\~та умов\~договору; відповідно\~до умов\~договору своєчасно\~та у\~повному обсязі\~виконувати зобов`язання\~щодо утримання\~предмета лізингу,\~підтримувати його\~у справному\~стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі ; у\~разі закінчення\~строку лізингу,\~а також\~у разі\~дострокового розірвання\~договору лізингу\~та в\~інших випадках\~дострокового повернення\~предмета лізингу\~ повернути\~предмет лізингу\~у стані,\~в якому\~його було\~прийнято у\~володіння,\~з урахуванням\~нормального зносу,\~або у\~стані,\~обумовленому договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (пп. 2, 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Договір фінансового лізингу автомобіля ZPH0A!00000262 від 28.02.2019 розірвано з 28.05.2023. Лізингоодержувач зобов`язаний був до 28.05.2023 повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі. Отже, позивач як власник предмета лізингу має право на витребування майна у відповідача, оскільки останній утримує його у себе після розірвання договору фінансового лізингу, тобто без будь-якої правової підстави (відповідна підстава відпала після розірвання договору), а також право на стягнення з відповідача лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 20\~973,49 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 14\~368,88 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а всього 35\~342,37 грн. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано платіжне доручення від 27.06.2023, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 2684,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved