Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з сина на утримання батька. В позовній заяві зазначив, що з 15 листопада 1987 року по 29 листопада 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син з матір`ю [PERSON] залишились проживати в будинку, який позивач разом з жінкою будували за час подружнього життя. Вказує на те, що в 2016 році він тяжко захворів, довгий час лікувався стаціонарно в різних лікарнях Закарпатської області та після лікування став інвалідом другої групи. У зв`язку з інвалідністю він не має можливості працювати та влаштуватись на роботу, а тому весь час проживає на пенсію в розмірі 2300 гривень, яку отримує по інвалідності. Зазначає, що матеріальне становище на даний час є важким та з кожним роком погіршується, так як лікарські препарати необхідні для лікування та продукти харчування весь час дорожчають. В 2023 року він намагався поселитися в будинку [ADDRESS] , який разом з дружиною будували та на даний час там проживає син [PERSON] зі своєю дружиною та колишня дружина [PERSON] , однак вони не дозволили йому проживати разом з ними. У зв`язку з цим він був змушений звернутись із заявою до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Після розгляду даної заяви працівниками поліції позивачу стало відомо, що дружина без його відому та згоди здійснила приватизацію будинку та земельної ділянки на своє ім`я. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, і довічно. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують частково та просять стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання батька, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської області, являється батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця селище Дубове, Тячівського району, Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Також встановлено, що згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого Дубівським ВСЗН Тячівського УСЗН, довідки до акта-огляду медико-соціальною експертною комісією, виданою Тячівською районною МС серії 12 ААГ №300543, позивач [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи та з 22 червня 2023 року йому продовжено соціальну допомогу в розмірі 2100 гривень щомісячно. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, до сім`ї позивача [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , входять: мати [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 16 квітня 2024 року, складеного депутатом Дубівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , є інвалідом ІІ групи, ніде не працює, та являється пенсіонером, проживає у будинку матері. Згідно довідки виконкому Дубівської селищної ради від від 4 березня 2024 року за №657 власником житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2002 року в цивільній справі №2-1775/2022 р. розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] . Стаття 51 Конституції України\~визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до\~ст. 202 Сімейного кодексу України\~\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.3 ст.75 СК України непрацездатною вважається та особа, яка досягла загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є людиною з інвалідністю, отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2100 гривень, про те інших доходів не має, за станом здоров`я вже не може працювати, тобто позивач самостійно не може забезпечити необхідне та належне існування. Статтею 205 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання непрацездатного батька в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень, щомісячно, починаючи з 01 травня 2024 року, і довічно, а в решті позовних вимог відмовити. При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу. Тобто, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Натомість не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial