Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на частину житлового будинку, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою «А», веранда, позначена «а», літня кухня, позначена «Б», сарай позначений «В», сарай позначений «Г», сарай позначений «Д», погріб з шиєю позначений літерою «Е», огорожа, позначена «№ 1», хвіртка позначена «№ 2», криниця позначена «№ 3», розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала в с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входять житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла позивачу та його рідному брату [PERSON] житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Позивач наголошує, що він є спадкоємцем на частину вищезазначеного житлового будинку. Крім нього спадкоємцем є його рідний брат [PERSON] , який прийняв спадщину та оформив право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Він, як спадкоємець за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця, має право на успадкування майна, зазначеного в заповіті. Заява про прийняття спадщини до нотаріального органу ним була подана у передбачений законом строк. Після його звернення до нотаріального органу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Заболотною Т.М. 23.11.2021 у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності [PERSON] на спадкове нерухоме майно. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.1216, 1218, 1225, 1296 ЦК України, просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.04.2024 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а. с. 41). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив ( а. с. 44). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Царківський О.Ю. в підготовче засідання не з`явилися, натомість останній 29.05.2024 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а. с. 50). Оскільки сторони, будучи належним чином повідомленими до суду не з`явились то в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову представником відповідача слід прийняти, а позов - задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 275 (а. с. 7). Позивач є рідним сином спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 11 (а. с. 8). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] 16.03.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 5, згідно із яким житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Згідно із довідкою, виданою виконкомом Погребищенської міської ради № 42 від 05.03.2024, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] згідно запису № 0730-1 погосподарської книги № 8 за 2015-2020 роки (а. с. 17). Відповідно до виписки з погосподарської книги Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області за 2016-2020 роки від 27.11.2020 № 1214, вбачається, що головою домогосподарства станом на 27.11.2020, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] , 1938 року народження (а. с. 18). Також [PERSON] виготовила технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28.10.2020 року щодо будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] (а. с. 12 -15). Судом встановлено, що відповідно до рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 01.06.2022 по справі № 143/23/22 за відповідачем [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28.10.2020, виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 34 - 37). Крім того, як вбачається з вищезазначеного рішення суду, [PERSON] 05.02.2021 звернувся до приватного нотаріуса Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області Заболотної Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №10/2021 (а.с. 35). 05.02.2021 року (можливо слід розуміти 2022 року) приватний нотаріус Заболотна Т.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому належав померлій [PERSON] (а. с. 16). Як вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Заболотною Т.М. було видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,6139 га, кадастровий номер 0523481600:01:005:0064, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Вінницька область, Вінницький ( до зміни назви - Погребищенський) район, Гопчицька сільська рада, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка належала їй на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 126636, виданого 22.10.2004 року Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі її розпорядження № 265 від 01.07.2004, зареєстрованого 22.10.2004 відділом земельних ресурсів у Погребищенському районі Вінницької області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322 (а. с. 9). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, суд виходить із того, що відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28.10.2020 року, виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», вбачається, що спірні житловий будинок з господарськими спорудами були побудовані у період з 1973 по 1975 роки (а.с. 12 - 15). Із довідки Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2020 №161 вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 497 станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок з прибудовою, господарським будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась. 28 жовтня 2020 року Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» було проведено первинну технічну інвентаризацію зазначеного вище об`єкту нерухомого майна за заявою [PERSON] (а. с. 29). Відповідно до ч.1 ст.101 ЦК УРСР 1963 року ( в редакції, діючій станом на час завершення будівництва означених об`єктів нерухомого майна) в особистій власності громадянина може бути один житловий будинок (або його частина). В роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Ураховуючи, що [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в дворі у [ADDRESS] згідно запису № 0730-1 погосподарської книги №8, та за життя виготовила технічний паспорт, суд приходить до висновку, що спірні житловий будинок з господарськими спорудами належав спадкодавцю на праві приватної власності, а відтак ввійшов до складу спадкової маси після її смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 55, 124\~Конституції України та ст.\~13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В ч. 1 ст.\~328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, зважаючи на зміст складеного спадкодавцем заповіту від 16.03.2010 року та ураховуючи те, що у [PERSON] існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що з метою захисту його майнових спадкових прав за ним необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.

Outcome: approved