Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Представником [PERSON] (позивачка), адвокатом Яресько Т.В. подано на розгляд суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4082 від 18.01.2021, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення заборгованості з позивачки на користь ТзОВ «ФК «Кредит Капітал»; стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 2688,54 грн. та збитки в розмірі 2 280,29 грн; стягнути з відповідача на користь позивачки сплачені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та сплачені витрати на судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування\~своїх вимог\~щодо предмета\~позову представник\~позивача покликається\~на те,\~що у\~2024\~році позивачка\~з реєстру\~боржників дізналась,\~що щодо\~неї Приватним\~виконавцем виконавчого\~округу міста\~Києва Єфіменком\~Д.О.\~було відкрито\~виконавче провадження\~ВП №\~64505721.\~На підставі\~Рішення Ради\~приватних виконавців\~України №59\~від 06.10.2023\~призначено приватного\~виконавця виконавчого\~округу міста\~Києва Овсієнко\~А.В.\~(надалі\~-\~«Виконавець»)\~тимчасовим приватним\~виконавцем для\~здійснення заходів\~щодо припинення\~діяльності приватного\~виконавця Єфіменка\~Д.О.\~Виконавче провадження\~було відкрите\~та здійснено\~примусове виконання\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 4082\~виданий 18.01.2021.\~Оскаржуваний виконавчий\~напис вчинено\~Приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Баршацьким І.В.\~щодо стягнення\~з позивачки\~на користь\~відповідача заборгованості\~у розмірі\~23\~280,40\~грн. Зазначає,\~що при ознайомленні з матеріалами Виконавчого провадження, позивачка дізнався, що оспорюваний Виконавчий напис був вчинений на підставі Кредитного договору від 16.09.2019 № 4176474, що був укладений між позивачкою тa ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН», а стягнення за оспорюваним виконавчим написом відбувається на користь ТОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,\~що нібито\~набуло право\~вимоги на\~борг. Зазначає,\~що не\~отримувала від\~відповідача позасудову\~вимогу щодо\~дострокового повернення\~кредиту чи\~повідомлення-застереження\~про те,\~що відповідач\~розпочинає процедуру\~стягнення боргу\~за кредитним\~договором на\~підставі виконавчого\~напису нотаріуса.\~Позивачка,\~не підписувала\~і з\~відповідачем жодних\~договорів,\~в тому\~числі нотаріально\~посвідченого. Повідомляє суд,\~що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався п. 2 Переліку, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконним та нечинним. Ухвалою суду від 20.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.03.2024 представником позивачки, адвокатом Яресько Т.В. подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.03.2024 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення по виконавчому провадженні №64505721 відкритого за виконавчим написом №4082 виданого 18.01.2021 до набрання законної сили остаточного рішення у цивільній справі. 12.04.2024 представником за довіреністю ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Шпичаком К.М. подано клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Представник позивачки та позивачка у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позову у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав, правом на подання відзиву не скористався. Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена в належний спосіб, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала, правом на подання пояснень не скористалася. Третя особа Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович у судове засідання не з`явився, скероване на його адресу рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою». За умовами частини 4 статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за не надіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Оскільки судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи і створено умови для реалізації принципу змагальності сторін, суд дійшов висновку про розгляд справи у його відсутності. Зважаючи на вимоги частини 2 статті 247\~ЦПК України суд доходить висновку про розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які представник позивачки посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.09.2019 між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №4176474, відповідно до умов якого, сума кредиту ставила 7\~000 грн., строк кредиту 30 днів з 16.09.2019, дата повернення 16.10.2019. Виконавчим написом,\~вчиненим 18.01.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Баршацьким І.В.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №4082, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №4176474 від 16.09.2019, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №48-МЛ від 05.03.2020 є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.03.2020 по 30.11.2020. Сума заборгованості становить 22 350,40 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 23 280,40 грн. Постановою приватного виконавця Єфіменко Д.О. від 15.02.2021 відкрито виконавче провадження №64505721. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №64505721 від 19.02.2021 постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% доходу до виплати загальної суми боргу у розмірі 26302,44 грн., який складається з: витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 694,00 грн., боргу перед стягувачем у розмірі 23 280,40 грн., 10% основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2 328,04 грн. Відповідно до відповіді на адвокатський запит №1 від 11.03.2024 за інформацією наявною в АСВП у виконавчому провадженні №64505721 приватним виконавцем Єфіменко Д.О. стягнути 4\~968,83 грн, з яких 694,00 витрати виконавчого провадження; 2\~688,54 кошти, перераховані на користь стягувача; 1\~586,29 основна винагорода приватного виконавця. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором та незгоди позивача з такими діями. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-XII), Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі - Перелік). Так, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону №3425-XII порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Нормою статті 87 Закону №3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону №3425-XII визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 розділу «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» Переліку, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім цього, суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 18.01.2019 приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Баршацький І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4082, у якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №4176474 від 16.09.2019, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №48-МЛ від 05.03.2020 є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.03.2020 по 30.11.2020. Сума заборгованості становить 22 350,40 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 23 280,40 грн. 15.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження №64505721 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на: вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що є порушенням діючого законодавства; неотримання нею від стягувача письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; відсутність безспірності заборгованості та не вжиття нотаріусом всіх заходів для перевірки цих обставини. Стороною відповідача не наведено жодних аргументів та не надано жодного доказу в обґрунтування визнання чи невизнання позову. Суд звертає увагу на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 18.01.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. У оскаржуваному виконавчому написі приватний нотаріус як на одну з підстав його вчинення покликається на пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд зазначає, що оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім цього, суд зауважує, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування аргументів позивача та підтвердження своїх аргументів. Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами саме нотаріально посвідченого кредитного договору, який у подальшому був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, таким чином порушено порядок вчинення виконавчого напису. Такий висновок суду повністю узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), 15.03.2020 у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), 21.10.2020 у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19) та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Водночас, суд вважає за необхідне надати оцінку і іншим аргументам, наведеним стороною позивача. На підтвердження аргументів щодо небезспірності суми заборгованості позивачкою не надано жодного належного і допустимого доказу, а також не надано мотивованого розрахунку суми заборгованості, відмінної від тієї, яка пропонується до стягнення за виконавчим написом. Водночас, суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 в справі №305/2082/14(провадження№ 14-557цс19) зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд зауважує, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять. У нотаріальному процесі, який пов`язаний із вчиненням виконавчого напису нотаріусом, боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за кредитним договором. Процедура стягнення боргу за кредитним договором (нотаріально посвідченим) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором (нотаріально посвідченим) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 в справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що навіть за відсутності доказів небезпірності заборгованості, яка пропонується до стягнення з позивача на користь відповідача за виконавчим написом, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим не вважає за доцільне надавати оцінку іншим аргументам сторони позивачки. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2 422,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному обсязі. Щодо заяви про стягнення витрат на професійну правнику допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн., слід зазначити наступне. Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України\~розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст.137ЦПК\~України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3ст.141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Яресько Т.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.03.2020 видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 13.03.2020 №79, ордер серії АІ №1568308 від 15.03.2024). Окрім того, в матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги від 06.06.2023 року, а та копія Додаткового договору №1до Договору від 11.03.2024 про надання правничої (правової) допомоги №24050, де вказано, що сторони домовилися, що ціна основного договору (гонорар адвоката) складає 10 000,00 грн. А також, надано Акт приймання-передачі послуг №1 від 11.03.2024 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 11.03.2024, в якому вказано, що сума за надання правничої допомоги щодо визнання виконачого напису №4082 виданий 18.01.2021 таким, що не підлягає виконанню, в суді І інстанції становить 10\~000 грн. Згідно платіжних інструкцій №11/03/24 про отримання Гонорару від 11.03.2024 та позивачкою сплачено за надання правової допомоги в сумі 10 000,00 грн. Враховуючи предмет спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також те, що стороною відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню в сумі 10 000,00 грн., що є достатнім та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). На підставі статті 18 Цивільного кодексу України, статей 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved