Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивач, через свого представника, адвоката Пушкарьова Олексія Олексійовича, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та Малинський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в обґрунтування позову зазначивши, що 13.12.2021 постановою начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грищенко Мариною Миколаївною відкрито виконавче провадження № [NUMBER], підставою для відкриття якого став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. № 241902 від 27.06.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 11 789 грн. 80 коп., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 1543693 від 27.01.2021, укладеного між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яким було відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 ТОВ «ФК «Управління активами». Також зазначає, що про існування вказаного виконавчого провадження позивачці стало відомо після блокування всіх її банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Позивач звертає увагу суду на те, що зі змісту оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса відомо про те, що 27.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачкою було укладено кредитний договір № 154369, проте у матеріалах виконавчого провадження, копія зазначеного кредитного договору відсутня у Відповідача взагалі відсутні документи, які дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з неї на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Наголошує на тому, що на момент вчинення виконавчого напису, нотаріусом не було перевірено, чи існувала заборгованість божника, яким є Позивач, перед стягувачем, яким є Відповідач, взагалі, і чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі. Оскільки нотаріус не провів перевірку щодо безспірності суми заборгованості, отже існує спір про її наявність та розмір. Позивач посилається на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, якою було визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову КМУ від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Позивач вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням вимог щодо наявності безспірної заборгованості, порушення нотаріусом процедури вчинення напису та необґрунтованість вимог до боржника. Поряд з цим, Позивач зазначає, що діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. є незаконною, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] - анульовано у зв`язку з грубим порушенням нотаріусом законодавства та закону при вчиненні нотаріальних дій та неодноразовим порушенням ним правил професійної етики. Враховуючи викладене, просить зазначений вище виконавчий напис приватного нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. Рух справи: 28.02.2024 до суду за підсудністю з Вишгородського районного суду Київської області надійшла зазначена цивільна справа. 01.03.2024 ухвалою суду задоволено заяву Позивача про забезпечення позову та постановлено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 241902 від 27.06.2021, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11 789,80 грн. (виконавче провадження № [NUMBER]). 04.03.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання призначено на 24.04.2024 та відкладено на 04.06.2024. 27.03.2024 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про врегулювання спору за участі судді. 01.04.2024 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Позиції сторін: Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені вчасно, належним чином. У позовних вимогах зазначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду 01.04.2024 клопотанні зазначив про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Також, 01.04.2024 подав до суду заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 241902 від 27.06.2021 таким, що не підлягає виконанню та клопотання про зменшенні розміру витрат на правничу допомогу зазначивши, що гонорар адвоката в розмірі 4000, 00 грн. є завищеним, не відповідає критеріям співмірності та обсягу виконаних робіт Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON]., у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи надсилались рекомендовані поштові повідомлення, які повернулись з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням. Також [PERSON] викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи, Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином шляхом надсилання рекомендованих поштових повідомлень, які повернулись з відміткою про отримання. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Встановлені судом обставини та застосовані норми права: Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 241902, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 21.06.2021 № 2106 відступило право вимоги за кредитним договором № 1543693 від 27.01.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Стягнення проводиться за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року у розмірі 3600, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8164,80 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 25,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 11 789,80 грн. /а.с.15/. 13.12.2021 постановою начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грищенко Марини Миколаївни відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]. № 241902 від 07.06.2021 та визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1178,98 грн. /а.с.10-11/. Також, 13.12.2021 постановою начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грищенко М.М. накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та які належать боржнику [PERSON] /а.с.12-13/. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік). Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 27.06.2021, тобто на момент, коли вже були скасовані внесені Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 1543693 від 27.01.2021 стороною Відповідача не надано. Також не надано даних відомостей і третьою стороною у справі - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 27.06.2021. Таким чином суд встановив, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до боржника, за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у своїй Постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі № 569/8884/17). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відтак, ним не виконані вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Позивачу не було відомо про існування зазначеного вище виконавчого напису. Будь-яких попереджень (повідомлень) про його вчинення, як і про існування у неї заборгованості перед Відповідачем, їй не надсилалось, отже безспірність заборгованості матеріалами справи не доведена. Відповідач позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 241902 від 27.06.2021 таким, що не підлягає виконанню - визнав. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Судові витрати: Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211, 20 грн. за подачу позову до суду (квитанція 2993-9022-6741-5942 від 05.01.2024 /а.с.9/) та 605,60 грн. за заяву про забезпечення позову (квитанція № 0185-7654-6223-9572 від 05.01.2024 /а.с.39/). Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, відповідно до положень ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст.142 ЦПК України, враховуючи, що Відповідачем подано клопотання про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі у сумі 605,60 грн. за подання позивачем позову до суду та 302,80 грн. за заяву про забезпечення позову. Крім того, положеннями ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частина 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що Позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 05-01-24/1 від 05.01.2024 з адвокатом Пушкарьовим Олексієм Олексійовичем /а.с.22-25/, відповідно до п.п.3.1. п.3 якого, за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі 4 000,00 грн. Повноваження адвоката підтверджені свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ЗП 002368 /а.с.30/ та ордером на надання правничої (правової) допомоги від 05.01.2024 серія АР № 1156416 /а.с.31/. До матеріалів справи також долучено Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 05-01-24/1 від 05.01.2024 /а.с.26/ та Детальних опис робіт (наданих послуг) виконання адвокатом Пушкарьовим О.О. на виконання умов до Договору про надання правової допомоги № 05-01-24/1 від 05.01.2024 /а.с.27/, відповідно до яких загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 4 000, 00 (вісім тисяч) грн. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що справа не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи, наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в Постановах Великої Палати Верховного суду. Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ринковим цінам на адвокатські послуги в аналогічних справах. Враховуючи викладене, просить суд врахувати, що відповідач не заперечує щодо позову, вимоги позивача визнає та зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3 000, 00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема пункту 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункту 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункту 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 - заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи клопотання Відповідача, в якому зазначено, що відшкодовуються лише втрати, які мають розумний розмір, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає, що витрати на правову допомогу у сумі 4 000,00 грн., є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. та які, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягуються їх з Відповідача на користь Позивача. Таким чином, сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача становить 3 000,00 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved