Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

22\~квітня 2024\~року до\~Ладижинського міського\~суду Вінницької\~області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій позивачка просить: розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 08 лютого 2020 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №10; стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 2 500 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що з 08 лютого 2020 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу\~ у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Її спільне\~життя з відповідачем \~не склалося\~через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення сімейного господарства. У них різні погляди на життя. З їхньої спільної вини сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Фактичні шлюбні відносини між ними припиненні. Спору про поділ майна не має. Вони з відповідачем разом не проживають і розлучаються. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, вона просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 2\~500 грн 00 коп. 29\~квітня\~2024\~року\~до\~на електронну\~адресу\~Ладижинського\~міського суду\~Вінницької\~області\~отримано відповідь\~на\~запит\~суду про\~те,\~що\~місце\~проживання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстроване за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] \~у судові засідання, призначені на 20 травня 2024 року та 06 червня 2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою реєстрації, проте судові повістки не отримав, поштова кореспонденція повертається з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 08 лютого 2020 року позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 лютого 2020 року Ладижинським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)(а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05 серпня 2020 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.7). З Витягу з реєстру територіальної громади №2022/000403907 сформованого 23 серпня 2022 року (а.с.22) та копії Витягу з реєстру територіальної громади №2022/000403807 сформованого 23 серпня 2022 року (а.с.23), вбачається, що 23 серпня 2022 року позивачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , [INFO] зняті з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначена обставина відповідачем не спростована. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка вважає подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд зауважує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум\~це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2 563 гривень. Таким чином, з врахуванням того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, також те, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривні 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 22 квітня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. За змістом частини першої\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України,\~оскільки позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору за\~подачу позовної\~заяв про\~стягнення аліментів\~звідповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211 грн 20 коп. Крім того, на підставі п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] \~ на користь позивача підлягають стягеннню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору за подачу заяви про розірвання шлюбу в сумі 1\~211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжною інструкції №0.0.3604412565.1 від 22 квітня 2024 року (а.с.1).

Outcome: approved