Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила суд зняти арешт з частини квартири [ADDRESS] . В обгрунтування вимог позивачка зазначила, що вона є власником частини квартири за адресою: [ADDRESS] .\~На її\~адресу від\~Покровського відділу\~ВДВС надійшли\~документи про\~накладення арешту\~на частину\~її квартири.\~З довідки ВП спецрозділ, вбачається, що державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в рамках виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа № 235/6085/13-ц від 28.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 24\~679,79 грн. У квітні 2021 року позивачка через адвоката звернулася до виконавчої службі, з вимогою надати їй копії постанов про відкриття виконавчого провадження та накладання арешту. Їй була надана відповідь Покровським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 17.18/15208 від 26.04.2021 року, у якій зазначено, що надати будь-які документи не можливо у зв`язку з тим, що вони знищені за спливом терміну зберігання.\~Крім того, зазначено, що під час примусового виконання за даним виконавчим провадженням була винесена постанова про арешт майна боржника. Позивач зазначає, оскільки у неї відсутня можливість оскаржити дані постанови у судовому порядку у зв`язку з їх знищеням, зняти зазначену заборону не має можливості у зв`язку із тим, що виконавче провадження в межах якого накладений вказаний арешт знищено, посилаючись на положення ЦК України, просить скасувати обтяження (арешт нерухомого майна). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року справу прийнято до свого провадження від Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 30.01.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про повернення справи до територіальної підсудності Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, оскільки суд відновив роботу, а сторони територіально знаходяться у м. Покровську. Ухвалою суду від 12.03.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про передачу справи для розгляду до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відмовлено, та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представник відповідача АТ\~КБ «ПриватБанк» раніше, під час перебування справи на розгляді у Красноармійському міськрайонному\~суді Донецької\~області,\~18.01.2022\~року надавав\~пояснення по\~справі,\~у яких\~заперечував проти\~задоволення позову,\~зазначивши що\~АК КБ\~«ПриватБанк» є\~неналежним відповідачем\~по справі,\~належних підстав\~для зняття\~арешту позивачем\~не зазначено,\~а знаяття\~арешту в\~даних правовідносинах\~є прерогатива\~державного виконавця. Від представника третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області будь-яких пояснень по справі, не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 20.08.2009 року (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про прав власності на житло вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно договору дарування частки квартири від 14.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О., дарувальник [PERSON] , передав безоплатно у власність обдарованій [PERSON] як дарунок 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1402\~(а.с.\~5-6).\~ Відповідно до Інформаційної довідки з ВП - спецрозділ боржником в виконавчому провадженні № 51737290 зазначена [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , вбачається, що державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в рамках виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа № 235/6085/13-ц від 28.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 24\~679,79 грн. (а.с. 12). На запит адвоката Радіонова А.М., відділ виконавчої служби листом від 26.04.2021 року № 17.18/15208 повідомив, що згідно даних спеціального розділу автоматизованій системі виконавчих проваджень містять дані про виконавчі провадження відносно [PERSON] ІПН [NUMBER] , а саме: ВП № 42114201 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2409 від 27.12.2013 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26418,78 грн.; ВП № 43728213 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2409/13 від 28.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24679,79 грн.; ВП № 51737290 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2409/13 від 28.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24679,79 грн.. В перебігу примусового виконання ВП № 43728213 державним виконавцем 18.08.2014 року була винесена постанова про арешт майна боржника, про що відповідні дані внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Надати копію постанови про арешт майна боржника, повідомити факт доведення постанови про арешт майна боржника до [PERSON] та підтвердити цей факт не уявляється можливим, оскільки зазначені виконавчі провадження закінчені згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 24.11.2015 року та відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 року № 1000/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181 вищевказані виконавчі провадження - знищені. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 26.04.2021 року виконавчі провадження відносно [PERSON] ІПН [NUMBER] в проваджені відділу - не перебувають (а.с. 14). Відповідно до листа від 09.07.2021 року № 17.18-26413 на запит адвоката Радіонова А.М., відділом виконавчої служби було повідомлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 43728213 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2409/13 від 28.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 24679,79 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та відповідні дані внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 24.11.2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану відповідно до п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». На момент завершення зазначеного виконавчого провадження та на теперішній час підстави, щодо зняття арешту майна відповідно, до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні (а.с. 13). Частиною 1\~статті 319 ЦК України,\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності\~суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Частиною 5\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з\~ст. 12 ЦПК України,\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України. Зважаючи на той факт, що виконавчий лист було повернуто стягувачеві ще 24.11.2015 року та на момент розгляду справи будь-яких виконавчих проваджень відностно [PERSON] не перебуває, арешт на майно після повернення виконавчого листа стягувачеві не знято, а виконавчі провадження знищені, що позбавляє позивачку можливості оскаржити дану постанову виконавця про арешт майна, суд вважає за можливе вирішити питання про скасування арешту за рішенням\~суду,\~як передбачено\~ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що на даний час виконавче провадження № 43728213, в рамках якого було накладено арешт на належну частину позивачці нерухомого майна, знищено, а виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 в редакції Закону України «Про виконавче провадження» чинній на той момент, повторно на виконання до відділу даний виконавчий документ не надходив, а тому, суд прийшов до висновку, що потреба в існуванні даного обтяження відпала. В своєму позові позивачка просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, як вбачається з матеріалів справи, сама постанова про накладення арешту відсутня. Згідно витягу ВП спецрозділ, який наданий в матеріали справи (а.с. 12) на обороті сторінки зазначено, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Боржником за даним витягом зазначено [PERSON] . Оскільки суд, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, не може вийти за межі заявлених вимог, то вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню, а арешт підлягає скасуванню на 1/2 частину нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved