Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом. Посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом, яка знаходиться в с. Зруб-Комарівці Чернівецького р-ну Чернівецької області та складається з земельної ділянки площею 2,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала покійному на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЧВ №017326 від 16.08.2002 року, оригінал якого було втрачено. Зазначає, що вона, будучи спадкоємцем за законом першої черги майна, що залишилося після смерті її батька [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки проживала, але не була зареєстрована разом з батьком на час його смерті, вела спільне господарство з покійним, обробляла земельну ділянку та здійснювала поточні ремонти будинку, забезпечувала батька ліками, продуктами харчування. Також зазначає, що разом з [PERSON] на день його смерті в с. Зруб-Комарівський, по [ADDRESS] була зареєстрована відповідачка [PERSON] - його онука (дочка позивачки). Зазначає, що не можє отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки немає документального підтвердження, що вона постійно проживала з батьком [PERSON] на час його смерті, що настала [INFO] , крім того оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку втрачено. Просить встановити факт, що вона постійно проживала з батьком [PERSON] на час його смерті, що настала [INFO] , а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЧВ №017326 від 16.08.2002 року. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності та зазначала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Неявка сторін в підготовче судове засідання з огляду на подачу ними заяв про розгляд справи у їх відсутності, з врахуванням положень ст.198 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідачкою подано заяву про визнання позову, і таке визнання на думку суду не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 05.11.1977 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу №00042251099 від 10.11.2023 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28.07.2012 року розірвали шлюб. З копії свідоцтва про шлюбсерії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 25.09.2021 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». [INFO] в с. Зруб-Комарівський у віці 87 років, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії витягу зі Спадкового реєстру №76288168 від 20.03.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не реєструвалась. Згідно довідки Зруб-Комарівського старостинського округу №140 від 09.02.2024 року на момент смерті - 08.05.2014 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та разом з ним була зареєстрована [PERSON] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017326 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Зруб-Комарівський. Згідно довідки Зруб-Комарівського старостинського округу №220 від 02.04.2024 року, встановлено, що [PERSON] на день смерті батька [PERSON] не була зареєстрована, але проживала разом ним в [ADDRESS] . Відповідно до ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`ясень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно роз`яснень абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому позовні вимоги в частині встановлення даного факту слід задовольнити. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. Також встановлено що відповідачка [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Суд вважає, що така відмова відповідає змісту права власності, яке включає в себе право вчинення власником будь-яких дій щодо свого майна, в тому числі відмови від права власності на користь іншої особи, і такі дії не суперечать закону (ст.ст.316,317,319,346 ЦК України). Частиною 1 та 3 ст.12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Судом не встановлено обставин які б свідчили, що відповідачкою чи іншими особами заперечувалося право позивача щодо предмета позову. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що звернення з даним позовом до суду є ефективним способом захисту прав та інтересів позивачки. За таких встановлених обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і їх слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст.12, 15, 16, 1216, 1223, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved