Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву мотивує тим, що йому на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0625 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташована в селі Керниця Львівського району(колишній Городоцький) Львівської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 615 від 22.11.1994 року. Однак в даному державному акті вказано не правильно його по батькові, що перешкоджає йому володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Встановлення факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, він не має змоги. Тому він змушений звертатись з даною заявою до суду захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити. Ухвалою суду від 08.05.2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи за участю учасників справи. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить заяву задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення Суд вважає за можливе розглянути справу без участі заявника та представників заінтересованих осіб, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав. У судовому засіданні установлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 615, виданий 22.11.1994 року на підставі рішення Керницької сільської ради народних депутатів від 07.04.1994 року ХІІ сесія І дем. скликання на земельну ділянку площею 0,0625 га, яка розташована на території Керницької сільської ради для ведення садівництва громадянину України [PERSON] (а.с.3). Згідно з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.12.1952 року заявник [PERSON] народився [INFO] (а.с.4). З копії паспорту громадянина України, що був виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області від 10.10.1996 року, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та пенсійного посвідчення серія [NUMBER] від 29.11.2012 року(а.с.2,4) по батькові заявник значиться як « [PERSON] ». За таких обставин, суд вважає, що у вищевказаному правовстановлюючому документі було невірно зазначено по батькові заявника, а саме « [PERSON] », замість « [PERSON] » та неправильно здійснено відмінювання прізвище заявника, а тому призводить у неточність щодо власника даного правовстановлюючого документу. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293\~ЦПК України\~передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved