Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду із указаним позовом, у якому просить суд припинити громадянину російської федерації [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1820886000:07:000:0250 площею 2,108 га, з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, яка розташована на території Бердичівської міської ради Бердичівського району Житомирської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 21245719 від 03.07.2017, індексний номер рішення про державну реєстрацію 36002168 від 05.07.2017), вартістю 456360,43 грн, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач у справі [PERSON] є громадянином російської федерації. У серпні 2017 набув право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані території колишньої Підгородецької сліьської ради Бердичівського району Житомирської області (на даний час - Бердичівської громади Бердичівського району) та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельні ділянки, ще підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна, ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1820886000:07:000:0250 ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 05.07.2018), право власності на такі земельні ділянки підлягає припиненню, шляхом їх конфіскації за рішенням суду. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 15.02.2024 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 08.04.2024 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача-прокурор Дем`янчук М.С. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Кароля" свою позицію з приводу заявленого позову суду не повідомили. Від відповідача заяв по суті справи до суду не надійшло, останній не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (абз. 6 ст. 41 Конституції України). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини (ч. 2, 3 ст. 81 ЗК України). Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава (ч. 1 ст. 130 ЗК України). Підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом (п. е абз. 2 ст. 140 ЗК України). Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України). Право власності припиняється у разі конфіскації (п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом (ч. 2 ст. 354 ЦК України). Згідно із ст. 356 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до п.п.1 п. 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 основними завданнями Держгеокадастру є серед решти реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п.п. 33 п.4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, зокрема, за додержанням строків розгляду заяв чи клопотань щодо набуття і реалізації прав на землю. Як слідує із інформації ГУ Держгеокадастру у Житомирській області № 10-6-0.6-3233/2-23 від 14.09.2023, через відсутність фінансування витрат ГУ по сплаті судового збору ГУ Держгеокадастру у Житомирській області не може належним чином здійснити повноваження щодо подання позовів про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власників, яким такі земельні ділянки не можуть належати, а тому клопоче про представництво держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області саме прокуратурою. Таким чином, обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суді, суд вважає достатніми для його звернення до суду, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є громадянином російської федерації, який має у власності земельну ділянку з кадастровим номером 1820886000:07:000:0250 площею 2,108 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується інформаційною довідкою № 365409969, сформованою 12.02.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку №ЯД156670 виданого 28.05.2008 рішенням Бердичівської районної державної адміністрації [PERSON] надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,108 га, кадастровий номер 1820886000:07:000:0250. 26.01.2017 між [PERSON] ТОВ «КАРОЛЯ» укладено договір оренди землі про передачу в оренду ТОВ «КАРОЛЯ» земельної ділянки з кадастровим номером 1820886000:07:000:0250 площею 2,108 га на строк - 15 років. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-20230907-0006562056 від 07.09.2023, оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером 1820886000:07:000:0250 складає 456360,43 грн. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач, будучи громадянином іноземної держави та набувши у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, повинен був діяти у відповідності до приписів Земельного кодексу України, однак упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення добровільно її не відчужив, вказана земельна ділянка підлягає конфіскації у власність держави в порядку ст.145 ЗК України. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018 (провадження № 61-1390 св 17). Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора щодо примусового припинення права власності відповідача на дану земельну ділянку шляхом її конфіскації в порядку ст. 145 ЗК України підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані із розглядом даної справи, що складаються із судового збору в розмірі 6845,41 грн.

Outcome: approved