Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 10.11.2021 року, яка утворилась станом на 23.08.2023 року, у розмірі 55\~475 грн. 91 коп., яка складається з: 55\~475 грн. 91 коп. заборгованість за тілом кредиту; та відшкодувати судовий збір у розмірі 2\~684 грн. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідач - [PERSON] звернувся до позивача АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 10.11.2021 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України. Так, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 85\~000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.5.1 Договору передбачена можливість зміни та доповнення Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, про що банк повідомляє клієнтів щодо внесених змін шляхом використання будь-якого з наступних каналів: розміщення інформації на офіційному сайті банку; розміщення інформації у відділеннях банку; смс-повідомлення на фінансовий номер телефону клієнта; повідомлення на електронну пошту клієнта; інформування у системі «Приват24» або «Приват24 для бізнесу»; IVR- дзвінки; повідомлення через банкомати та термінали самообслуговування; месенджери; шляхом направлення листа поштою тощо. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.6.5 Договору. Так, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п.2.1.1.3.1 Договору погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: договірним списанням; внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 23.08.2023 року має заборгованість у розмірі 55\~475 грн. 91 коп., яка є заборгованістю за тілом кредиту, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. 08 січня 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Герасимчук С.С. до суду подано відзив на позовну заяву, зазначаючи, що такий відзив подано у встановлений законом строк, оскільки 21.12.2023 року засобами поштового зв`язку відповідачем було отримано копію ухвали суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви. Так, у відзиві представник відповідача зазначає, що у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 55\~475 грн. 91 коп. Крім того, підписана заява №б/н від 10.11.2021 року разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, не складає між відповідачем та позивачем Договір про надання банківських послуг; матеріали справи документів з такими назвами не містять. Хоча позивач ставить перед судом начебто питання лише про стягнення тіла кредиту, проте до розміру заборгованості за тілом кредиту АТ КБ «Приватбанк» фактично включив заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит, які безпідставно нараховував протягом двох років. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Представник відповідача вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період з часу підписання заяви та виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому жодних Умов та правил до позовної заяви позивачем додано не було, лише додано копію витягу з Протоколу №35 засідання Правління від 20.08.2019, блок 7, з якого неможливо встановити і зрозуміти, які саме Умови та правила затверджувалися та розглядалися. Таким чином, матеріали справи не містять жодного документу з назвою «Умови та правила надання банківських послуг», Тарифи, які начебто були погоджені відповідачем при підписанні заяви від 10.11.2021 року. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, посилання Позивача на Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору, оскільки такі взагалі до позову не додані. Крім того, із долучених позивачем до позовної заяви розрахунків вбачається, що станом на 23.08.2023 року позивач визначив заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту у розмірі 55 475,91 грн. При цьому згідно з наданою випискою за договором №б/н за період 10.11.2021- 29.08.2023 вбачається, що позивачем у період з 01.02.2022 року по 01.03.2023 року стягнуто з відповідача відсотки за використання кредитного ліміту (за ставкою 3,5% та 1,7%) у загальному розмірі 30 428,37 грн. Проте, у матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, зокрема у розмірі 3,5% та 1,7%, які незрозумілим чином нараховувалися відповідачу у період з 01.02.2022 року по 01.03.2023 року. Тобто, позивач ставить перед судом начебто питання лише про стягнення тіла кредиту, проте до розміру заборгованості за тілом кредиту АТ КБ «Приватбанк» фактично включив заборгованість за процентами у розмірі 30 428,37 грн., нарахованими на прострочений кредит, які безпідставно нараховував протягом двох років, про що свідчить додана до позовної заяви виписка за договором №б/н за період 10.11.2021 року - 29.08.2023 року. До того ж, згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором №б/н від 10.11.2021 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 23.08.2023 року - 18 184,77 грн погашено заборгованості за поточним тілом кредиту; - 30 601,67 грн погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту; - 7 192,20 грн погашено заборгованості по нарахованим відсоткам; - 20 417,17 грн погашено заборгованості по простроченим відсоткам, тобто фактично Відповідачем сплачувалися кошти за кредитним договором, які Банком самостійно списувалися як погашення заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам загальною сумою 27 609,37 грн. Також до позовної заяви не додані жодні документи, які б підтверджували, що відповідач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із будь-якими заявами від 12.04.2022 для відкриття карти за номером 5168755474129430, а також які б підтверджували факт звернення відповідача до АТ КБ «ПриватБанк» із будь-якими заявами для зміни кредитного ліміту. Саме ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Представник відповідача також зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір від 10.11.2021 у вигляді заяви та паспорту споживчого кредиту не містить і строку повернення кредиту (користування ним). У порядку п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відповідач повідомляє суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у даній справі становить 10 000,00 грн., докази понесення яких будуть надані до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (у разі відмови у задоволенні або у разі частковому задоволенні позову). Також, оскільки позовні вимоги [PERSON] не визнаються повністю та відхиляються з огляду на безпідставність позовної заяви та невідповідність доводів позивача обставинам справи, у порядку п. 7 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, він заперечує проти задоволення позовних вимог у частині стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» судових витрат у розмірі 2 684,00 грн. 18 січня 2024 року представником позивача АТ КБ «Приватбанк» було подано до суду відповідь на відзив у якому зазначено, що підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. На підставі поданої Заяви відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] ключем до рахунку є пластикова картка яку отримав відповідач на мобільний телефон, який вказав відповідач у Заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку відповідачу надано можливість дистанційне обслуговування. Так, Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Банк надав суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима. Також позивачем зазначено, що умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Проте, відповідальність клієнта наступає лише в момент використання такого кредитного ліміту. Крім того, під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,5% в місяць або 42% на рік. Далі процентна ставка була змінена відповідно до положень Договору. Щодо посилань відповідача на компенсацію витрат на правову допомогу позивач зазначив, що такі витрати мають бути підтвердженні, за невиконанням останнього позивач просить відмовити у задоволенні таких вимог. 12 березня 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Герасимчук С.С. подано до суду заперечення на відповідь на відзив у яких сторона відповідача вважає, що у відповіді на відзив від 10.01.2024 року позивачем не було спростовано жоден із аргументів, наведених у відзиві від 05.01.2024 року. Так, між сторонами не було погоджено всі істотні умови договору, як того вимагають положення ст. ст. 626, 628, 638 ЦК України; відповідачем сплачувалися кошти за кредитним договором, які Банком самостійно списувалися як погашення заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам загальною сумою 27 609,37 грн., що свідчить про те, що позивач свавільно розпоряджався коштами [PERSON] , зараховуючи їх начебто для погашення самостійно нарахованих Банком відсотків, з якими відповідач не був належним чином ознайомлений; до позовної заяви не додані жодні документи, які б підтверджували, що відповідач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із будь-якими заявами від 12.04.2022 для відкриття карти за номером 5168755474129430; не додані жодні документи, які б підтверджували факт звернення Відповідача до АТ КБ «ПриватБанк» із будь-якими заявами для зміни кредитного ліміту. 27 березня 2024 року на офіційну електронну пошту суду надійшли письмові пояснення позивача у яких останній дублює зміст відзиву. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на подані письмові докази. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави зазначені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником відповідача, що 10.11.2021 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.14-25). У зазначеній Заяві від 10.11.2021 року [PERSON] , який діяв на підставі власного волевиявлення, зазначив, що згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї заяви він приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Крім того, 10.11.2021 року [PERSON] ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с.26-30). Цим документом позивач перед укладенням договору надав відповідачу інформацію щодо умов кредитування, а саме: типу кредиту - у вигляді відновлювальної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, відсоткової ставки за користування кредитними коштами протягом пільгового періоду та відсоткової ставки за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду, суми загальних витрат за кредитом, порядку повернення кредитних коштів шляхом сплати щомісячних платежів, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інших умов кредитного договору. Вказані документи були підписані клієнтом [PERSON] електронним підписом на планшеті, що регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Суд зазначає, що підписання електронним підписом на екрані електронного сенсорного пристрою (зокрема, планшеті) відноситься до власноручного цифрового підпису. Фактично відповідно до частини третьої статті 207 ЦПК України, цифровий підпис це аналог власноручного підпису, а підписаний в такий спосіб договір прирівнюється до вчиненого у письмовій формі, як це передбачено статтею 1055 ЦК України для кредитних договорів. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України); договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України); договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечував наявність кредитних зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», навпаки, з поданих його представником процесуальних заяв, а також із наданих у судовому засіданні пояснень, він підтвердив факт отримання кредитних коштів [PERSON] , проте сторона відповідача не погоджується з сумами, про які зазначає банк. З урахуванням вищевикладеного суд відхиляє твердження представника відповідача щодо недоведеності укладання кредитного договору, а дійшов зворотного висновку, що є доведеним факт укладання між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 10.11.2021 року, виконання якого сторонами своїх договірних обов`язків, як надавача та споживача послуг, є обов`язковим. Щодо тверджень представника відповідача про необізнаність [PERSON] про внесені банком зміни до Умов та Правил надання банківських послуг, суд вказує на таке. Пунктом 1.1.5.1 Договору передбачена можливість зміни та доповнення Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, про що банк повідомляє клієнтів щодо внесених змін шляхом використання будь-якого з наступних каналів: розміщення інформації на офіційному сайті банку; розміщення інформації у відділеннях банку; смс-повідомлення на фінансовий номер телефону клієнта; повідомлення на електронну пошту клієнта; фнформування у системі «Приват24» або «Приват24 для бізнесу»; IVR- дзвінки; повідомлення через банкомати та термінали самообслуговування; месенджери; шляхом направлення листа поштою тощо. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.6.5 Договору. Так, судом встановлено, що на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.11.2021 року АТ КБ «Приватбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок. Ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач. Довідкою про видані відповідачу картки доводиться, що [PERSON] є активним клієнтом банку з 2021 року та користується багатьма послугами, має декілька карток з різним строком дії, а саме: картка «Універсальна» № [NUMBER] від 10.11.2021 року із терміном дії до 11/25; картка «Універсальна» №5168755474129430 від 12.04.2022 року із терміном дії до 03/26 (а.с.13). Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 10.11.2021 року за карткою № [NUMBER] , того ж дня [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25\~000 грн.; 10.12.2021 року було змінено кредитний ліміт до 50\~000 грн.; 13.12.2021 року кредитний ліміт був змінений до 85\~000 грн.; 14.11.2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.12). Стосовно тверджень представника відповідача про неподання [PERSON] заявок на зміну кредитного ліміту, суд зазначає наступне. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Проте, відповідальність клієнта наступає лише в момент використання такого кредитного ліміту. Так, власник рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.44 Договору коростроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Крім того, у справі міститься, серед іншого, виписка про рух коштів по рахунку відповідача (а.с.9-11). Виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків;\~виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Наявність та розмір заборгованості підтверджуються випискою по особовому рахунку, який згідно пунктів 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою Національного Банку України від 04 липня 2018 року № 75, є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Таким чином, у виписці про рух коштів\~відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] , в т. ч., маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом, погашення ним заборгованості, поповнення свого рахунку, перекази коштів третім особам та зарахування кошів на його картки від третіх осіб. Саме за випискою про рух коштів можна чітко визначити розмір неповернутого кредиту, відслідкувавши витрати відповідача та вкладені на картрахунок кошти. Шляхом аналізу виписки про рух коштів по картрахунку судом встановлено, що відповідач активно користувався усіма виданими йому картками протягом тривалого часу, оплачуючи покупки в магазинах, аптеках, поповнюючи мобільний телефон, здійснюючи перекази на картки третіх осіб, а також на його картрахунок надходили регулярні поповнення. Щодо неправомірного списання відсотків з карткового рахунку [PERSON] суд вказує на п.2.1.1.3.1 Договору за яким сторони узгодили, що погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: -договірним списанням Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта за цим Договором (здійснювати договірне списання); -внесенням Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі у розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяці, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. У розрахунку банк визначив заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 23.08.2023 року у розмірі 55 475 грн. 91 коп. (6-8). Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача на необхідності урахування сум, які списувалися банком як проценти/відсотки за використання кредитного ліміту. Як вбачається з матеріалів справи, банк не порушував питання про стягнення\~заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З цього приводу Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) за позовом АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що твердження відповідача про неправильність розрахунку заборгованості та порушення його прав, як споживача, оскільки його не було повідомлено про умови кредитування та їх узгодження, не заслуговують на увагу, так як із відповідним позовом про визнання недійсним кредитного договору або його частини до суду позичальник не звертався. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10.11.2021 року у вигляді Заяви та Паспорту, підписані сторонами, не містить і кінцевого строку повернення кредиту (користування ним); при цьому містить зазначення строку кредиту 12 місяців з пролонгацією. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, відповідач не заперечував факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, отже не заперечував факту укладення кредитного договору. Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 475 грн. 91 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 2 684 грн. Крім того, на цих підставах суд зазначає про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved