Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Виклад позиції позивача. Адвокат Головенко Є.В., що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Немирівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи її тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з матір`ю на час її смерті. Так, на даний час позивач вирішила оформити свої спадкові права на житловий будинок після смерті її матері [PERSON] , проте коли позивач звернулася з цього приводу до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ який би підтверджував права власності спадкодавця на спірний житловий будинок, що підтверджується Постановою нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.03.2023 року за №80/02-31. Відповідно до довідки КП «Немирівське БТІ» від 14.02.2023 року за № 66 на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та іншими особами право власності не зареєстровано. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради від 29.07.2019 року за № 1986 згідно записами по господарських книг домогосподарства в [ADDRESS] , його єдиним членом та головою була [PERSON] . За викладених обставин, позивач змушена звернутися до суду задля визнання права власності на житловий будинок. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.04.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від представника відповідача Немирівської міської ради, 25.04.2024 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. Витребувано докази. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача, адвоката Головенко Є.В. 10.06.2024 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до заповіту [PERSON] від 29.10.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 264, посвідченого секретарем Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, на випадок своєї смерті остання зробила таке заповітне розпорядження: «все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на десь моєї смерті і на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] ». Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 08.03.2023 року № 80/02-31 відмовлено у видачі [PERSON] після смерті [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до довідки КП «Немирівське БТІ» від 14.02.2023 року за № 66, на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та іншими особами право власності не зареєстровано. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради від 29.07.2019 року за № 1986 згідно записами по господарських книг домогосподарства в [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 рік, його єдиним членом та головою була [PERSON] . Також судом досліджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, є співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , право власності на житловий будинок літ. «А», літ. «а» - веранда, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. «а1» - навіс, літ. «В/під» - погріб, літ. «Б» - сарай, літ. «б» - сарай, літ. «В» - сарай, літ. «В1» - гараж, літ. «Д» - літня кухня, літ. «Ж» - жомова яма, літ. «Т» - убиральня, літ. «1-2» - огорожа, літ. «3» - колодязь, який знаходиться по [ADDRESS] . Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved