Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором позики № 3621997 в розмірі 23464 (двадцять три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 50 коп., з яких: 7500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15964,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; суму заборгованості за Кредитним договором № 00284-03/2021 в розмірі 10920 (десять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 00 коп., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7920,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього разом: 34384 (Тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 2481,00 гривень. 13 листопада 2023 року [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 14.12.2023 року, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2023 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Скориставшись своїм правом, відповідач надіслав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позов у повному обсязі. Заперечує сам факт отримання [PERSON] кредиту, а також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язань первісних кредиторів. Також, представник відповідача зазначає, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року, з [PERSON] за виконавчим листом №10784 від 30.04.2024 року стягнуто 8 970,49 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 3621997 від 12.12.2020 року. Після скасування заочного рішення, виконавче провадження було припинено, але стягнуті кошти повернуті не були. Зазначений факт та лист Приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області від 30.04.2024 року, представник відповідача просив врахувати при ухваленні рішення. Представник позивача до початку судового розгляду подав до суду відповідь на відзив з якої вбачається, що факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором мають бути задоволенні. Враховуючи предмет доказування у справі та позицію відповідача щодо заперечення укладання кредитного договору та отримання грошових коштів, а також посилання представника позивача щодо спростування заперечень, суд шляхом витребування доказів про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, в порядку ст.81 ЦПК України витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» письмові докази на підтвердження перерахування грошових коштів позичальнику [PERSON] за кредитним договором № 3621997 від 12.12.2020 року; належний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 01.03.2021 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] . Інших процесуальних дій не вчинялось. У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з підстав викладених у позові, з урахуванням письмових доказів та додаткових пояснень, що викладені письмово. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову врахувавши підстави, які викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 12.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 3621997. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 11 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 4.1. п. 4 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики). Правила надання грошових коштів у позику перебувають у загальному доступі, опублікованими на сайті www.mvcredit.ua. Відповідно до п. 5 договору позики цей договір укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно з п. 6 договору позики, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23464,50 грн., з яких: 7500,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 15964,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, на час ухвалення заочного рішення - 30.01.2023 року, [PERSON] мала непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 3621997 в розмірі 23 464,50 грн., з яких: 7500,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 15964,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проте, в процесі виконання рішення суду від 30.01.2023 року, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» було стягнуто 8 970, 49 гривень. Інформація щодо повернення коштів боржнику після скасування заочного рішення відсутня. За таких обставин, суд, надавши юридичну оцінку правовідносинам, які склалися між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та [PERSON] та перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу за кредитним договором №3621997 від 12.12.2020 року, вважає, що стягненню підлягає заборгованість у розмірі 14 494,01 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №00284-03/2021 від 01.03.2021 суд зазначає: 01.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00284-03/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також, п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 29.10.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29102021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10920,00 грн., з яких: 3000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 7920,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.10.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором № 00284-03/2021 від 01.03.2021 року складає - 10 920,00 грн., з яких: 3000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 7920,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Заперечення представника відповідача з приводу того, що відповідачка не погоджувалася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів суд не брав до уваги, оскільки підписуючи договори власним електронним підписом, відповідач погодився, що сума позики становить 7500,00 грн, строк кредиту 24 днів, процентна ставка 1,99 %. Відповідно до п. 4.2. вказаного договору, вбачається, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Обставини укладення вищевказаних договорів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. При цьому вказані договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Уклавши кредитний договір № 00284-03/2021 від 01.03.2021, відповідач погодився на наступні умови: Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, вбачається, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, вбачається, що кредит надається строком на 23 днів, тобто до 23.03.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, вбачається, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 803.0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.20% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, вбачається, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.3. вказаного договору, вбачається, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами. Відтак, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також передбачили право кредитора протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі. Доводи відповідача, щодо невірного нарахування відповідних відсотків спростовуються, розрахунками заборгованості від первісних кредиторів та умовами вищезазначених договорів. Тому, враховуючи вищенаведене, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості. Крім того, посилання відповідача щодо повороту рішення суду не можуть братися до уваги судом, оскільки в даному випадку предметом судового розгляду в справі № 334/5443/22 є захист порушеного права ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке полягає у невиконання договірних зобов`язань [PERSON] за відповідними договорами шляхом стягнення заборгованості за ними. В даному випаду до спірних правовідносин не можуть застосовуватися порядок повороту рішень на підставі ст. 444 ЦПК України. Представник відповідача у судовому засіданні доводив, що однією з підстав для відмови позивачу у позові, є відсутність доказів отримання боржником кредитних коштів. Проте, суд наголошує, що за своєю суттю, відсутність доказів отримання боржником кредитних коштів створює наслідок розірвання кредитного договору та договору позики. Адже, у відповідності до вимог статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однак, вищезазначені договори, які укладалися з [PERSON] у судовому порядку розірваними не були. В ст.204 ЦК України недійсними не визнавалися. Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року по справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Отже, наведені представником відповідача доводи, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав суду належних доказів отримання [PERSON] кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема підписаними договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України. Вищевказане підтверджує факт відповідних правовідносин, а саме - передання відповідачу в позику чи кредит грошових коштів у погодженому розмірі. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювався, слід виходити з презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Таким чином, в ході судового розгляду доведено, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. Нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору не здійснювалося. А нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Порядок виплати процентів врегульовані ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Отже, у даному випадку, суд вважає правомірним нарахування процентів у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Враховуючи вищевказане, суд вбачає обґрунтованим розмір заборгованості за кредитним договором № 00284-03/2021 від 01.03.2021 в розмірі 10 920,00 грн., з яких: 3000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 7920,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо позовних вимог в частині стягнення судових витрат, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2481 грн. Сума задоволених позовних вимог складає 25\~414,01 гривень. Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1833,76 гривень.

Outcome: partial