Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просила суд: -розірвати шлюб між позивачем, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 09 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 32; -визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на частки земельної ділянки, кадастровий номер 3222410300:01:008:5006, що розташована по [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності; -стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 4 025 гривень 11 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2014 року (актовий запис № 211). Позивач вказує, що протягом останнього року її з відповідачем стосунки поступово погіршувались, в результаті чого між нами зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зазначає, що подружні відносини між ними на момент подання позовної заяви були припинені вже більше року, а відповідач має наміри створити сім`ю з іншою жінкою. За час перебування в шлюбі, а саме в листопаді 2013 року, сторонами було придбано майно, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,0412 га, кадастровий номер 3222410300:01:008:5006, що розташована по [ADDRESS] . Враховуючи викладене, земельна ділянка, яка була придбана позивачем та відповідачем під час шлюбу, є спільною сумісною власністю і підлягає поділу. Позивач вважає, що за даних обставин шлюб існує формально, сім`я розпалась, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх сина, а тому просить його розірвати, а спільне сумісне майно поділити. Ухвалою суду від 23.10.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28.02.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 28.05.2024 року представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив судове засідання розглянути без участі позивача та його представника, позовну заяву просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 09 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 лютого 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 32 та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2014 року (актовий запис № 211). В листопаді 2013 року подружжям була придбана земельна ділянка, загальною площею 0,0412 га, кадастровий номер 3222410300:01:008:5006, що розташована по [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Мельник Русланою Аліскерівною та зареєстрований в реєстрі за № 1986. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Аналізуючи наведені норми закону, факти та докази, суд дійшов висновку, що придбана сторонами під час шлюбу земельна ділянка, загальною площею 0,0412 га, кадастровий номер 3222410300:01:008:5006, що розташована по [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках, а саме по 1/2. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved