Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

До суду надійшла позовна заява представника позивача адвоката Суліки Р.А., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між сторонами 27 серпня 2016 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 528, зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси і взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зараз кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки не підтримуються тривалий час. Спори щодо визначення місця проживання дитини між подружжям відсутні. Примирення, з огляду на відсутність будь-яких стосунків та неподоланні непорозуміння, позивач вважає неможливим. Позивач та\~представник позивача\~у судове\~засідання не\~з`явились,\~представник позивача\~просив суд\~розглянути справу\~у відсутність\~сторони позивача,\~заявлені вимоги\~підтримує повністю, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача, не надання останнім відзиву та думку представника позивача, який надав до суду заяву, в якій не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку, судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 27 серпня 2016 року зареєстрований шлюб Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 528, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 серпня 2016 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст.24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» за практикою ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення; шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Спір про поділ майна відсутній. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище не змінювала. Згідно з чч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved