Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець та здійснює свою господарську діяльність в магазині « [INFO] », що розташований по [ADDRESS] . До основних видів господарської діяльності відноситься роздрібна оптова торгівлі продуктами харчування. Починаючи з приблизно з квітня 2023 року позивачкою почали виявлятись факти вчинення крадіжок різноманітних продуктів харчування у магазині. У зв`язку із цим, в кінці квітня 2023 року [PERSON] , у приміщенні магазину були вжиті заходи до виявлення особи, яка вчиняє крадіжки, зокрема, встановлено камери відео-нагляду. 02 червня 2023 року [PERSON] , було виявлено [PERSON] , яка вчинила у магазині чергову крадіжку продуктів харчування, про що було повідомлено до поліції. У зв`язку із цим, було переглянуто камери відео-нагляду та встановлено, що відповідачка також попередньо вчиняла крадіжки з магазину, зокрема, як зафіксовано на відео, 05.05.2023 та 26.05.2023. [INFO] [PERSON] , визнала факт неодноразового вчинення крадіжок у магазині та погодилась із встановленою сумою заподіяних збитків - 30 000 (тридцять тисяч) грн.Відшкодувати заподіяні збитки Відповідач зобов`язалась до 29 червня 2023 року, про що власноруч написала відповідний лист. При цьому, збитки в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. відповідачка зобов`язалась повернути до 15.00 години 02.06.2023, що нею було зроблено. Факт часткового відшкодування заподіяних збитків зафіксований позивачкою та відповідачем у листі (розписці) від 02.06.2023. Також, за вчинення крадіжок, які було належним чином зафіксовано працівниками правоохоронних органів 05.05.2023, 26.05.2023 та 02.06.2023, [PERSON] , було притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною 4 статті 185 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження за фактами крадіжок, вчинених 05.05.2023, 26.05.2023 та 02.06.2023, було встановлено заподіяння позивачці матеріальних збитків на загальну суму 1137,04 грн. (05.05.2023 - 271,07 грн., 26.05.2023 - 309,23 грн., 02.06.2023 - 556,74 грн.). Таким чином, на даний час не відшкодованими залишаються збитки в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. (30 000 - 10 000 = 20 000). Доказ заподіяння збитків та погодження їх відшкодування у розмірі 30 000 грн. у вигляді надання відповідного листа (розписки) є належним та допустимим, оскільки відповідний лист (розписка) від 02.06.2023 наданий відповідачкою позивачці власноруч, добровільно та без будь-якого тиску. У зв`язку з уникнення мирного вирішення спору, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом для стягнення боргу в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.11.2023 року. Ухвалою суду від 01.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. 19.02.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав необгрунтованості та безпідставності заявлених вимог. Зокрема, представник відповідача вказала, що розписка від 02.06.2023 року, в якій відповідачка ніби-то зобов`язалась відшкодувати позивачці завдані збитки в розмірі 30000,00 грн, не є борговою розпискою та не створює будь-яких зобов`язань зі сторони відповідачки. 10.04.2024 року представником позивача подано додаткові пояснення щодо обставин викладених у відзиві, в якому сторона позивачки вказує на підставність та обгрунтованість заявлених вимог. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. Представник позивачки адвокат Бурма О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, а також додаткових поясненнях. Представник відповідачки\~адвокат Кругліцька\~В.М.\~в судовому\~засіданні заявлені\~вимоги не\~визнала в\~повному обсязі\~посилаючись на\~те,\~що лист\~від 02.06.2023\~року,\~в якій\~відповідачка зобов`язалась\~відшкодувати позивачці\~завдані збитки\~не є\~борговою розпискою\~та не\~створює будь-яких\~зобов`язань\~для [PERSON] .\~В той\~же час,\~встановлена вироком\~суду,\~яким [PERSON] \~засуджена за\~ч.4\~ст.185\~КК України,\~шкода є\~значно меншою\~і повністю\~відшкодована відповідачем.\~Просила відмовити\~в задоволенні\~позову.\~ Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Згідно з вимогамистатті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Вироком Володимирецького районного суду від 14.09.2023 року [PERSON] , засуджена за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі за вчинення трьох крадіжок продуктів харчування з магазину " [INFO] " ФОП [PERSON] - 05.05.2023 на суму 271,07 грн., 26.05.2023 на суму 309,23 грн., 02.06.2023 на суму 556,74 грн. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнена від відбування призначеного покарання, з однорічним річним іспитовим строком. Вказаний вирок суду сторонами кримінального провадження не оскаржувався, набрав законної сили та звернутий до виконання у встановленому законом порядку.. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, винуватість [PERSON] у вчиненні трьох крадіжок продуктів харчування з магазину позивача на загальну суму 1137,04 грн. не виключає факту заподіяння відповідачем іншої шкоди [PERSON] , розмір якої визначено і узгоджено сторонами. Так, судом встановлено, що\~\~02 червня 2023 року [PERSON] , визнала факт неодноразового вчинення крадіжок у магазині «Кубинець» та зобов`язалася відшкодувати заподіяні цими її діями збитки в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. до 29 червня 2023 року, про що власноруч написала відповідний лист-розписку. При цьому, збитки в сумі 10000 (десять тисяч) грн. [PERSON] , зобов`язалась повернути до 15.00 години 02.06.2023. Також встановлено, що 02.06.2023 року [PERSON] , часткового відшкодувала заподіяний збиток в розмірі 10\~000.00 грн, що зафіксовано в розписці-листі від 02.06.2023. Зазначені обставини підтверджуються доданою до позовної заяви, складеною та підписаною [PERSON] , власноруч розпискою-листом від 02.06.2023 року. Представник відповідача не заперечувала тієї обставини, що вказана розписка складена відповідачкою власноручно, саме 02 червня 2023 року, без примусу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положеньст. 1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Статтею 1177 ЦК Українивизначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. Пленум Верховного Суду України у пункті 2постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами у даній справі виникли не договірні, а деліктні зобов"язання, підставою яких є факт заподіяння [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 30000 грн. позивачу [PERSON] . При цьому, сума шкоди, встановлена в кримінальному провадженні за ст.185 ч.4 КК України відносно [PERSON] може відрізнятись від загального розміру заподіяної шкоди. Зокрема, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що сама відповідачка [PERSON] в своїй розписці визнала факт вчинення неправомірних дій - крадіжки продуктів харчування, погодилась із розміром заподіяної такими діями шкоди в сумі 30000 грн., крім того, в день написання розписки частково відшкодувала шкоду на суму 10000 грн. Враховуючи фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази, суд приходить до висновку, що між неправомірними діями відповідачки та шкодою, завданою позивачці, є безпосередній причинний зв`язок, відтак суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивачки щодо відшкодування шкоди, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Доводи представника відповідачки не спростовують висновків суду, оскільки, як вже встановлено, між сторонами виникли деліктні правовідносини, доказом існування яких є розписка від 02.06.2023 року. Таким чином, суд вважає, що права позивача порушені, а тому її вимоги про стягнення з відповідача боргу у розмірі 20\~000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1073,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved