Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана\~адвокатом Софронковою\~Надією Олександрівною, до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса про виключення майна з-під арешту, в якій просить: виключити з-під арешту 569/1000 частини квартири [ADDRESS] ; зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 8414126, дата державної реєстрації 30.01.2009 року) з 569/1000 частин квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що 23 жовтня 2002 року позивачка придбала квартиру [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. за реєстровим номером 11751. Право власності позивачки було зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» 28.10.2002. 02.12.2005 позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». У січні 2024 року позивачка вирішила зареєструвати своє право власності на квартиру в єдиному електронному реєстрі речових прав, де виявилося, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт ще у 1999 році. При цьому данні про арешт перенесено 30.01.2009. Позивачка звернулася до Одеського державного нотаріального архіву з запитом про документ, на підставі якого було накладено арешт на її квартиру. Згідно з архівною довідкою № 193/01-18 від 25.01.2024, постановою ВДВС Центрального РУЮ м. Одеси від 03.08.1999 було накладено арешт, але є відмітка про те, що 15.05.1999 арешт з вказаної квартири було знято. При цьому документ, на підставі якого було знято арешт, в нотаріальному архіві відсутній. Як вбачається з архівних документів, накладення та зняття арешту з квартири відбувалося в рамках кримінального провадження у справі Центрального районного суду м. Одеси № 1-161/99. Також зазначила, що Приморським районним судом м. Одеси, їй було надано копії матеріалів кримінальної справи № 1-161/99, але процесуального документу ані про накладення арешту, ані про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , вказана справа не містить за давністю прийнятих процесуальних матеріалів. Зазначила, що на 659/1000 частин квартири [ADDRESS] 30.01.1999 було накладено арешт. 21.09.1999 арешт з 659/1000 частин квартири [ADDRESS] було скасовано. 23.10.2002 позивачкою була придбана квартира [ADDRESS] . 30.01.2009 данні про арешт 659/1000 частин квартири [ADDRESS] було перенесено в рамках архівного запису в єдиний електронний реєстр речових прав Першою Одеською державною нотаріальною конторою. Данні про скасування цього арешту в єдиний реєстр речових прав Першою Одеською державною нотаріальною конторою перенесено не було. Вказаний арешт ніколи не стосувався саме права власності позивачки та зареєстрований в єдиному електронному реєстрі речових прав на момент звернення до суду випадково та помилково. Право власності позивачки є незаконно порушеним, завдяки помилці при перенесенні скасованого арешту з реєстру «Феміда» до єдиного електронного реєстру речових прав, що виключає можливість розпорядження позивачкою своєю нерухомістю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року закрито підготовче засідання\~по цивільній справі та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Від представника позивачки адвоката Софронкової Н.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позов просить задовольнити. Від відповідача Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса на адресу суду надійшов лист, в якому просить розглядати справу без присутності представника Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, заперечень щодо винесення рішення не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення 07 червня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що 23 жовтня 2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Продавець), з одного боку, та [PERSON] (Покупець), з другого боку, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 11751 (а.с.8 9). 02.12.2005 позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюбу Серія [NUMBER] , яке видано 02.12.2005 Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с. 7). Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав об`єкт обтяження: 569/4000 частин квартири [ADDRESS] . Обтяження: лист, В/6-198, 03.08.1999, ВДВС Центрального районного управління юстиції м.Одеси. Архівний запис (перенесено з Феміди) реєстр № 729-99 від 06.08.1999. Зазначено реєстраційний номер обтяження 8414126, дата реєстрації 30.01.2009 (а.с. 10). Відповідно до постанови державного виконавця Симоняна П.Р. Відділу Державної виконавчої служби Центрального районного управління юстиції м.Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.1999 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-161/99 виданого 27 квітня 1999 року Центральним райсудом м.Одеси про конфіскацію майна яке належить [PERSON] постановив: накласти арешту на майно, що належить [PERSON] 569/4000 частини кв. [ADDRESS] та 1/3 частини кв. [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 25.01.2024 № 193/ОН8, яка направлена на адресу [PERSON] , в документах архівного фонду переданих на державне зберігання Першою одеською державною нотаріальною конторою міститься Постанова ВДВС Центрального РУЮ м.Одеси від 03.08.1999 про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] 569/4000 частини кв. [ADDRESS] та 1/3 частини кв. [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи є відмітка що 21.09.99 арешт знято частково тільки з кв. [ADDRESS] , згідно постанови Центрального райсуду м.Одеси від 15.05.99. Іншої інформації щодо зняття арешту в матеріалах справи відсутні (а.с. 11). Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статті 316, 317, 319, 321\~ЦК України передбачають, що право власності є непорушним, власник речі має право користуватися, володіти та розпоряджатися своїми речовими правами на славний розсуд в незалежності від волі інших осіб. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Як встановлено п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Пунктом 1 ч. 2 ст. 27 Закону передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Як слідує з досліджених судом матеріалів справи, постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Центрального районного управління юстиції м.Одеси від 03.08.1999 було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , в тому числі на 569/4000 частини кв. [ADDRESS] . Згідно відмітки на вказаній постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.1999, арешт з кв. [ADDRESS] знято згідно постанови Центрального райсуду м.Одеси від 15.05.99. Вказані обставини також підтверджені архівною довідкою Одеського державного нотаріального архіву від 25.01.2024 № 193/ОН8. Отже, постановою Центрального райсуду м.Одеси від 15.05.99 знято арешт з 569/4000 частини кв. [ADDRESS] . Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Позивачка просить виключити з-під арешту та зняти арешт з 569/1000 частин квартири [ADDRESS] , проте, до відповідного реєстру перенесені відомості щодо арешту саме на 569/4000 частин вказаної квартири. Отже суд вважає, що обраний спосіб захисту прав шляхом виключення з-під арешту та зняття арешту з 569/1000 частин квартири [ADDRESS] не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, оскільки постановою Центрального райсуду м.Одеси від 15.05.99 знято арешт з 569/4000 частини зазначеної квартири, повторне зняття арешту з майна чинним законодавством не передбачено, а відомості про накладення арешту на 569/1000 частин квартири відсутні. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. За правилами\~ст. 141 ЦПК України\~в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed