Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . До спадкової маси в тому числі відноситься житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки №62 від 11.02.1959 року. Після смерті спадкодавця, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу А.О. Зубковою відкрита спадкова справа номер в реєстрі спадкових справ 68713335, номер в нотаріуса 157/2021, справа відкрита за заявою позивача від 24.11.2021 року, позивач своєчасно у встановлений законом строк, прийняла спадщину після померлої рідної сестри на все рухоме та нерухоме майно, та є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої рідної сестри. Позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2024 року №210/02-31, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з тих підстав, що спадкодавець прийняла спадщину за заповітом після померлого діда але не оформила спадкові права, не отримала свідоцтво про право на спадщину, також невідповідності первинної адреси житлового будинку, зазначеної в договорі забудови від 11.02.1959 року ( [ADDRESS] ) фактичній на дату відкриття спадщини ( [ADDRESS] ), існує ще один житловий будинок, який перебуває у власності інших осіб за адресою ( [ADDRESS] ). Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] . Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Бондаренко Д.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1392387 від 07 квітня 2024 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 16 січня 2024 року, до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12 липня 1974 року, Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 24 травня 1985 року та Свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] від 05 вересня 2008 року. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 вересня 2021 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою КП «БТІ» №668-18/0.45/01 від 28 лютого 2020 року, власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки №34 від 11.02.1959. [PERSON] є дідом [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 07 липня 1954 року, Свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серія [NUMBER] від 11 серпня 1973 року, Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12 липня 1974 року та Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 24 травня 1985 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 1998 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13 серпня 1988 року секретарем виконкому Райгородської селищної ради народних депутатів Слов`янського району Донецької області, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що на день смерті буде йому належати і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] . Згідно з довідкою Другої слов`янської державної нотаріальної контори від 24.12.2019 року №1002/02-14, [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] прийняла спадщину на все майно. Інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] , проте свої спадкові права за життя належним чином не оформила. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. була заведена спадкова справа №157/2021, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 23 квітня 2024 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи, мати [PERSON] [PERSON] за заявою від 24 листопада 2021 року відмовилась від спадщини на користь рідної сестри померлої [PERSON] , яка заявою від 24 листопада 2021 року прийняла спадщину після [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О. від 16 лютого 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була онука [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що не надані документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з цим, 16 лютого 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] \~була спадкоємцем\~ [PERSON] ,\~якому належав\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Проте за життя, [PERSON] в установленому законом порядку не встигла належним чином оформити своє право власності на вказане майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом шестимісячний строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved