Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 8839,69 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №19/2011-Р від 24.02.2011 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Відповідачеві грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту - 100000,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 16,6% річних (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,6 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів, до 23.02.2016 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти. Відповідач припинив виконувати належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повертав кредитні кошти у визначених Кредитним договором строк. З метою захисту своїх порушених прав позивач 08.08.2018 року звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахованої станом на 31.05.2018 до Білокуракинського районного суду Луганської області. Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 21.05.2019 року в цивільній справі №408/4551/18-ц за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково, солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21465,99 грн., та сплачений судовий збір. Рішення набрало законної сили 05.11.2019р. Також, вказаним рішенням встановлені та підтверджені вищевказані обставини видачі та отримання кредиту відповідачем. Для примусового виконання зазначеного рішення судом позивачу було видано виконавчий лист. В процесі примусового виконання вказане рішення суду було примусово виконано шляхом утримання частини грошових коштів з доходів боржника. Виконавчі провадження по примусовому виконання вказаного рішення було закінчено 22.05.2022р. у зв`язку із фактичним виконанням. Виходячи з викладеного вбачається, що відповідач добровільно не виконував власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду. Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі 38416,73 грн. встановленої в рішенні суду, що примусово виконано лише 22.05.2022 року, позивачем заявляються грошові вимоги до відповідача в загальному розмірі 8839,69 грн., з яких: - про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 05.11.2019 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 2609,35 грн.; - про стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 05.11.2019 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 6230,34 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи в її відсутність не надіслав. Згідно ст.280\~ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що згідно заочного рішення Білокуракинського районного суд Луганської області від 21.05.2019 року по цивільній справі за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково, солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21465,99 грн., та сплачений судовий збір, що набрало законної сили 05.11.2019 року. У відповідність ст.509\~ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідність ст.525\~ЦК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідність ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625\~ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено суду факт порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнувши з [PERSON] , на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №19/2011-Р від 24.02.2011 року та рішення Білокуракинського районного суд Луганської області від 31 липня 2019 року по справі №408/4551/18-ц в загальній сумі 8839,69 грн, з яких: 3 % річних за період з 05.11.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 2609,36 грн; інфляційні втрати за період з 05.11.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 6230,34 грн. У відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі зазначеного та

Outcome: approved