Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У травні 2023 року позивачі звернулися з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору купівлі продажу. Свої вимоги позивач мотивували тим, [PERSON] та [PERSON] (разом далі - позивачі) та [PERSON] (далі -відповідач) -21.08.2021 року уклали нотаріально посвідчений попередній договір про укладання договору купівлі- продажу квартири, договір посвідчений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1232 (далі -Договір) (додаток №1, оригінал примірника знаходяться у Позивачів, Відповідача й нотаріуса). На виконання вимог п. 1 Договору у строк до 30.06.2022 року [PERSON] (відповідач) зобов`язався передати у власність [PERSON] та [PERSON] (позивачам), з укладанням основного договору купівлі-продажу, а Позивачі, зобов`язались прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0030, що знаходиться у [ADDRESS] (сто два) та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором. П. 4 Договору передбачено, що на підтвердження намірів сторін покупці (Позивачі) передав, а продавець (Відповідач) прийняв грошову суму в розмірі 509 523 (пятсок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів СІЛА. Залишок суми у розмірі 100 гривень 00 копійок Позивачі (покупці) зобов`язані сплатити при укладенні Основного Договору. Ціна продажу квартири складала 509 623.00 гривень що еквівалентно 19030 доларів США. На теперішній час [PERSON] (відповідач) багатоповерховий будинок на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0030, що знаходиться у [ADDRESS] (сто два) не побудував, підключення до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання) не здійснив. Згідно інформації, яка міститься в Інтернеті на сторінці [PERSON] ( [PERSON] ) - будівельні роботи по [ADDRESS] -призупинені. Таким чином, Відповідач ( [PERSON] ) не виконав у строк до 30 червня 2022 року і не міг виконати взяті на себе зобов`язання, що визначені у п.1,3 попереднього договору від 21.08.2021 року. Відповідно до п. 5 договору Відповідач взяв на себе обов`язок повернути аванс у три місячний строк тобто до 30 вересня 2022 року. В тім й на даний час [PERSON] аванс у сумі 509 523 гривень 00 копійок, що на день укладення еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США не повернув, зустрічі уникає, за місцем реєстрації не проживає. Відповідач ухилявся від укладення основного договору у строки визначені у п.1 3 попереднього Договору від 11 18.2021 року, станом на даний час Попередній Договір від 21.08.2021 року припинений (ч. З статті 635 ЦК України), під час дії Попереднього Договору від 11 18.2021 року Відповідач пропозиції укласти основний договір нам (Позивачам) не заправляв, тай як ми (Позивачі) зрозуміла, наміру укладати Основний Договір Відповідач -не мав, оскільки як було вище зазначено-будівництво зупинено, тому і змушені звертатись до суду. За вимогами ч. 2 статті 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума боргу станом на 08 травня 2023 року становить - 19323,12 долари США, що еквівалентно 706 646 грн. 50 коп. ((19026,00+297,12)*36,57). На підставі викладеного, просив суд : Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, суму коштів, сплачених ними за попереднім договором від 21.08.2021 року, в розмірі 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США, що на момент пред`явлення позову, еквівалентно 695 780 гривень 82 копійок основного боргу та 3 (три) відсотки за прострочене виконання грошового зобов`язання (ч. 2 статті 625 ЦК України), на момент ухвалення удового рішення та судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.05.2023 року було відкрито загальне позовне провадження у цій справі. Призначено підготовче провадження у справі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 року було закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивши загальний порядок дослідження доказів. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивачів - адвокат Гірич Г.М. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 10.11.2023 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2023 року заява представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] а [PERSON] 21.08.2021 року уклали нотаріально посвідчений попередній договір про укладання договору купівлі- продажу квартири. Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1232. Відповідно до вимог п. 1 Договору у строк до 30.06.2022 року [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] та [PERSON] з укладанням основного договору купівлі-продажу, а Позивачі, зобов`язались прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0030, що знаходиться у [ADDRESS] (сто два) та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором. П. 4 Договору передбачено, що на підтвердження намірів сторін покупці передали, а продавець прийняв грошову суму в розмірі 509 523 (п`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США. Залишок суми у розмірі 100 гривень 00 копійок Позивачі (покупці) зобов`язані сплатити при укладенні Основного Договору. Ціна продажу квартири складала 509 623.00 гривень що еквівалентно 19030 доларів США. Відповідно до п. 5 договору Відповідач взяв на себе обов`язок повернути аванс у три місячний строк тобто до 30 вересня 2022 року. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] (відповідач) багатоповерховий будинок на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0030, що знаходиться у [ADDRESS] (сто два) не побудував, підключення до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання) не здійснив. Згідно інформації, яка міститься в Інтернеті на сторінці [PERSON] ( [PERSON] ) - будівельні роботи по [ADDRESS] -призупинені. Таким чином, Відповідач ( [PERSON] ) не виконав у строк до 30 червня 2022 року і не міг виконати взяті на себе зобов`язання, що визначені у п.1,3 попереднього договору від 21.08.2021 року. В тім й на даний час [PERSON] аванс у сумі 509 523 гривень 00 копійок, що на день укладення еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США не повернув, зустрічі уникає, за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як встановлено судом, між сторонами було укладено нотаріально посвідчений Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири. За умовами зазначеного Попереднього договору Відповідач зобов`язався у строк до 30.06.2022 року зобов`язався передати у власність [PERSON] та [PERSON] з укладанням основного договору купівлі-продажу, а Позивачі, зобов`язались прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0030, що знаходиться у [ADDRESS] (сто два) та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором. . Позивачі, в свою чергу, на виконання вищезазначеного Попереднього договору сплатили відповідачу авансові платежі на загальну суму 509 523 (п`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США. Разом з тим, відповідач у погоджені Сторонами строки своє зобов`язання не виконав та авансового внеску позивачу не повернув, з огляду на що останній має право стягнути цю суму на свою користь з Відповідача. Пунктом 4\~Попереднього договору\~Сторони підтвердили,\~що при\~укладенні цього\~договору на\~підтвердження намірів\~сторін покупець\~передав,\~а продавець\~прийняв передоплату\~у вигляді\~авансу в\~розмірі 509 523 (п`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США. Залишок суми у розмірі 100,00 грн. покупець зобов`язався сплатити під час підписання основного договору. Відповідно до п.5 Договору Сторони також домовились, що у випадку відмови (ухилення) Відповідача від продажу квартири у строк, передбачений договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (Відповідач) повинен повернути Покупцю одержану від нього суму авансу в розмірі 509 523 (п`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США. Станом на день пред`явлення позову 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США еквівалентно 695, 780, 82 грн. Так, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, суд встановив, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу квартири, позивач у рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна передав відповідачу грошову суму в розмірі 509 523 (п`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень) 00 копійок, що еквівалентно 19026 (дев`ятнадцять тисяч двадцять шість) доларів США. як авансовий платіж в рахунок сплати вартості квартири, однак основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача внесеного позивачем авансу. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року в справі № 6-82цс13 та підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 травня 2020 року в справі № 757/76875/17-ц, від 30 жовтня 2019 року в справі № 523/15764/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 461/5297/16-ц, від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14. При цьому, відсутність вини у неукладенні договору купівлі-продажу правового значення не мають та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору. В силу положень частини третьої статті 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Згідно зі ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Здійснивши перевірку розрахунку, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна відсоткова ставка 3% річних на суму боргу, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача згідно ст. 625 ЦК України за період з 21.08.2021 року до 08.05.2023 року складає 297, 12 доларів США. Загальна сума боргу станом на 08 травня 2023 року становить - 19323,12 долари США, що еквівалентно 706 646 грн. 50 коп. ((19026,00+297,12)*36,57). Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved