Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Конюшко Д.Б., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] . У зв`язку з втратою відчуття міцної та дружньої сім`ї з різних причин, розпадом і припиненням сімейних відносин, відсутністю підтримуваних стосунків, ведення домашнього господарства, неможливістю подальшого примирення, спільного життя та збереження сім`ї між позивачем та відповідачем сім`я фактично припинила існування. Позивач посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, при цьому є працездатним, його стан здоров`я є цілком задовільним, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19.04.2024 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст.\~223 ч. 4, 280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запит №04 батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи \~положення \~ч. 1 \~ст. 3 \~Конвенції \~про \~права \~дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом батько проживає окремо від дитини, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обов`язок брати участь у її утриманні. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України\~закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї, відповідач є працездатною особою, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу не надає. За таких обставин, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~СУ України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, дані про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, матеріали справи не містять, та відповідачем не надані. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу)\~платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення до суду позову, тобто з 15.04.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 1211,20 грн.

Outcome: approved