Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У травні 2023 року представник позивача звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути із відповідача, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 26\~105,21 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки відповідач вступила у фактичні договірні відносини з підприємством. Станом на 01.05.2023 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 26\~105,21 грн. за період з 01.08.2022 року по 30.04.2023 року. 17.07.2023 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем 05.12.2023 року через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказала, що власником квартири [ADDRESS] стала 05.08.2022 року та вважає, що до моменту придбання нею об`єкту нерухомості, споживачем послуг не була, в зв`язку з чим на неї не можуть бути покладені обов`язки споживача. 26.03.2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути із відповідача, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 11\~858,19 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилась,\~представник відповідача\~подала заяву\~про розгляд\~справи у\~її відсутності,\~позовні вимоги\~визнала частково,\~а саме\~заборгованості в\~сумі 2\~160,68\~грн.\~за періодз 05.08.2022 року по квітень 2023 року. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» з 01.04.2012 року надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро Кіровоград» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до інформації наданої ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в абонентній базі обліку за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 02.09.2022 року відповідачем підписано заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з цетралізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що свідчить про договірні відносини відповідача з ОКВП Дніпро-Кіровоград». Суд вважає, що відповідач споживає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає позивач, в зв`язку з чим між сторонами склалися договірні відносини і виникли взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~«Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення»,\~споживач зобов`язаний\~оплачувати житлово-комунальні\~послуги у\~строки,\~встановлені договором\~або законом. Статтею\~22\~Закону України\~«Про питну\~воду та\~питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення Як вбачається з договору купівлі-продажу від 05.08.2022 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н.В., за реєстровим № 463, відповідач [PERSON] отримала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже, беззаперечне право користуватися своїм майном відповідач отримала з 05.08.2022 року до квітня 2023 року. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів /ч.1 ст.4 ЦПК/. Частинами 1\~та 3\~статті 13\~ЦПК встановлено,\~що суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом /ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК/. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи /ч. 1 ст. 76 ЦПК/. У цій справі між сторонами виник спір стосовно водопостачання та водовідведення, які централізовано надає позивач (виконавець послуги), та оплату за надану комунальну послугу відповідачем (споживачем). Права і обов`язки учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг регулюються законом та договором. Так, споживач наділений правом одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV). На споживача покладається ряд обов`язків, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ( п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону № 1875-ІV). Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. При цьому, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №686/6276/19 від 01.09.2020 року. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доказів того, що відповідач користувалась послугами, що надавав позивач у вказаному будинку до 05.08.2022 року, стороною не надано. Таким чином, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця будинку (квартири) сплачувати борги попередніх власників (наймачів) будинку (квартири) за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, тому підстави для задоволення позовних вимог стосовно відповідача [PERSON] за період з 01.08.2022 по року по 05.08.2022 року відсутні. Однак, відповідач вступила у правовідносини з виконавцем послуг та має заборгованість за спожиті послуги у період із 05.08.2022 року по 30.04.2023 року, включно. Твердження відповідача про те, що акт №000000110947 про демонтаж лічильника від 01.09.2017 року є сфальсифікованими позивачем не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів того, що попереднім власником оскаржувався даний акт в передбаченому законодавством порядку у суду немає. Крім того, для того, щоб встановити що підпис в акті від 01.09.2017 року не є [PERSON] необхідні спеціальні знання експерта в даній галузі, а клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідачем суду не надавалося. Згідно розрахунку про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку [NUMBER] , який надано до заяви про зменшення позовних вимог, за адресою: [ADDRESS] , за період з серпня 2022 року по квітень 2023 року обліковується заборгованість в сумі 11 858,19 грн. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення 11 858,19 грн. боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 684,00 судового збору.

Outcome: approved