Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

22 березня 2024 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 27 травня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] подав заявку на отримання кредиту №4383595. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. З метою підтвердження відповідного волевиявлення позичальника, ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач і підтвердив прийняття умов кредитного договору №4383595 від 27 травня 2021 року. Таким чином відповідач уклав відповідний Договір про споживчий кредит з ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до платіжного доручення відповідачу були перераховані обумовлені Договором кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20\~000 грн. Таким чином, позикодавець ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідним Договором. 13 вересня 2021 року згідно умов Договору факторингу №07Т, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги, у тому числі, і за кредитним договором №4383595 від 27 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». У зв`язку з цим, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло відповідне право вимоги до відповідача [PERSON] . З підстав істотного порушення відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4383595 від 27 травня 2021 року. У свою чергу, позичальник не виконав свого обов`язку та не повенув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з чим, виникла заборгованість у загальному розмірі 85\~950 грн, з яких: 20\~000 грн заборгованість за тілом кредиту; 63\~750 грн заборгованість за відсотками; та 2\~200 грн заборгованість за комісійними винагородами. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №4383595 від 27 травня 2021 року у розмірі 85\~950 грн. Крім того, у порядку розподілу судових витрат наполягають на стягненні з відповідача коштів в рахунок відшкодування сплаченого судового збору у розмірі - 2\~422, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 6\~000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08 травня 2024 року, яке у подальшому з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 03 червня 2024 року. Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 86). У змісті позовної заяви представником позивача заявлялася вимога щодо здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства, щодо здійснення заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення відповідної поштової кореспонденції на його зареєстровану адресу місця проживання (а.с. 88), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 85). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «МІЛОАН», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 87), явку свого представника у судове засідання не забезпечили, причину такої неявки до суду не повідомляли. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2021 року [PERSON] , використовуючи електронний ресурс інтернет сайт «miloan.ua», звернувся з Анкетою-заявою на кредит №4383595, надавши свої ідентифікуючі відомості, розмір бажаного кредиту - 20\~000 грн та інші умови кредитування (а.с. 10). За результатами розгляду вищезазначеної Анкети-заяви, відповідний запит було погоджено, та 27 травня 2021 року між кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», і особі генерального директора [PERSON] , та позичальником - [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4383595 (а.с. 23-26), згідно з яким кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору - 15 днів з 27 травня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору 20\~000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію у розмірі 2\~200 грн, за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін 11 червня 2021 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Договору №4383595). Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн у валюті: українські гривні, кредит надається строком на 30 днів з 27.05.2021 року, терміном (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) є 11.06.2021 (пункти 1.2 - 1.4 договору). Проценти за користування кредитом: 3\~750 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору №4383595). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2. та 2.3 цього Договору (п. 1.7. Договору №4383595). Аналогічним чином відповідачем також було підписано Графік платежів за Договором про споживчий кредит №4382595 від 27 травня 2021 року (Додаток №1) та Паспорт споживчого кредиту №4382595 (Додаток №2) (а.с. 27, 27 зворот 28), які містять тотожні положення. На виконання умов указаного Договору про споживчий кредит Товариством ТОВ «Мілоан» 27 травня 2021 року було здійснено перерахування коштів у розмірі 20\~000 грн на рахунок отримувача [PERSON] , з цільовим призначенням «Кошти згідно договору 4383595», що доводиться копією відповідного платіжного доручення №47278516 від 27 травня 2021 року (а.с. 57). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення 27 травня 2021 року вищезазначеного Договору про споживчий кредит №4383595, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра Анкети-заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] , як позичальником, ТОВ «Мілоан», як кредитодавцем, виникли договірні відносини, оскільки між ними були укладений відповідний Договір про споживчий кредит №4383595 від 27 травня 2021 року. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання споживчого кредиту відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які доводять наступні обставини. 13 вересня 2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як фактором, та ТОВ «МІЛОАН», як клієнтом, було укладено Договір факторингу №07Т (а.с. 43-45), згідно умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти в розпорядження клієнта та плату на умовах визначених цим Договором (п. 2.1. Договору №07Т). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього Договору (п. 4.1. Договору №07Т). Відповідно до копії Акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги від 13 вересня 2021 року до Договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року (а.с. 49), ТОВ «МІЛОАН», як клієнт, передав, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як фактор, прийняв Реєстр прав вимог від 13 вересня 2021 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору. Кількість боржників: 9\~315. У зв`язку з цим, як вбачається з витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року (а.с. 12), позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набули право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №4383595 щодо заборгованості у загальному розмірі 85\~950 грн, з яких: 20\~000 грн сума заборгованості за тілом; 63\~750 грн сума заборгованості за відсотками; та 2\~200 грн сума заборгованості за комісією. Вказана сума заборгованості, також, підтверджується та узгоджується з відповідним розрахунком заборгованості, нарахований за період з 13 вересня 2021 року по 20 лютого 2024 року (а.с. 11). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем та його правонаступником скасовані, відповідачем не надано та їх чинність під сумнів ставилася. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги заборгованості у загальному розмірі 85\~950 грн до [PERSON] за кредитним договором №4383595, укладеним 27 травня 2021 року з ТОВ «МІЛОАН». Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору про споживчий кредит №4383595 відповідач [PERSON] допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості. Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення пред`явлених позивачем вимог та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Договором. Оскільки позов задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ними судовий збір у розмірі 2\~422, 40 грн (а.с. 1-2). Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої стороні позивача правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи: - копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатського бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», код ЄДРПОУ 45408625, (а.с. 14); - копію Договору про надання правової допомоги №42649746, укладеного 11 грудня 2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як клієнтом, та АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», згідно з яким адвокатське бюро прийняло доручене на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 29-31). - копію Додаткової угоди 003096301957 від 09 лютого 2024 року до Договору про надання правової допомоги №42649746, з якої вбачається, що сторони Договору розширили розділ «1. Предмет договору» та доповнили новим пунктом «АБ зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] » (а.с. 21); - копію детального опису робіт, виконаних АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, на загальну суму 6\~000 грн, що включає: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 год. 2\~250 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 3 год. 3\~000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 1 год. - 750 грн (а.с. 16); - копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 20 лютого 2024 року, згідно з яким сторони підтверджують, що АБ надало а клієнт прийняв правничу допомогу загальною вартістю 6\~000 грн (а.с. 15). Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у як доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved