Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 року у справі № 2-1011/2011 стягнуто із [PERSON] на користь КС «Федерація» заборгованість на підставі видаткового касового ордеру № 406 від 17 січня 2007 року, а також судові витрати у загальному розмірі, 24120,00 грн. 11.11.2011 року на виконання вище зазначеного рішення, котре набрало законної сили, судом було видано відповідний виконавчий лист у справі № 2-1011/2011. На виконання приписів частини 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в матеріалах даної справи відсутні докази (відповідна постанова) щодо повного фактичного виконання виконавчого листа у справі № 2-1011/2011, виданого 11 листопада 2011 року на виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2011 року у справі № 2-1011/2011, котре набрало законної сили. Натомість, відповідно до листа вих. №27426/5 від 21 липня 2023 року Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № 30253509 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-1011/2011, виданого 11 листопада 2011 року на виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2011 року у справі № 2-1011/2011, котре набрало законної сили, завершено на підставі пункту 10 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) - передача виконавчого документу до іншого відділу державної виконавчої служби. Поряд із цим, на сьогодні відсутнє примусове виконання рішення суду № 2-1011/2011, де боржником є відповідач із підстав, котрі викладено в документах доданих до позову. На сьогодні заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2011 року у справі № 2-1011/2011, та виконавчий лист у справі № 2-1011/2011, виданий 11 листопада 2011 року Черкаським районним судом Черкаської області, не виконані та розмір невиконаного грошового зобов`язання [PERSON] складає 24120,00 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8995,02 грн. - 3% річних та 71073,25 грн. інфляційні втрати за період з 20.10.2011 року по 20.04.2024 року, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи наведене, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 11.06.2024 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем її реєстрації. Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 р. у цивільній справі № 2-1011/2011 за позовом КС «Федерація» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № АЦ-00603 від 24.12.2007, укладеного між КС «Федерація» та [PERSON] стягнуто зі [PERSON] на користь КС «Федерація» борг за договором кредиту у сумі 24000,00 грн., а також судові витрати в сумі 120,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 29.10.2011 року. 11.11.2011 року на виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 у цивільній справі № 2-1011/2011 судом видано виконавчий лист, зі строком пред`явлення його до виконання до 29.10.2012 року. Згідно з листом Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 21.07.2023 року № 27426/5, на виконанні у Черкаському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 30253509, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1011/2011 від 11.11.2011 року, виданого Черкаським районним судом про стягнення зі [PERSON] на користь КС «Федерація» боргу в сумі 24120 грн., та яке було закінчено 03.04.2012 року на підставі п.10 ч.1. ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно заяви боржника проживає за адресою: [ADDRESS] . Дана територія підпорядкована Соснівському відділу ДВС Черкаського МУЮ. Згідно «Інструкції з діловодства в Головному територіальному управлінні юстиції у Черкаській області» та наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби приватними виконавцями», розділу XI Знищення справ та виконавчих проваджень, абзац № 2 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. На даний час виконавче провадження знищено, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (за терміном зберігання). 10 березня 2023 року між КС «Федерація» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір №10-03-2023/1 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості, відповідно до якого покупець придбав право вимоги до [PERSON] у розмірі 24120,00 грн. Відповідно до протоколу проведення аукціону № BRD001-UA-20230221-01875, 03.03.2023 було проведено аукціон з продажу вимоги КС «Федерація» щодо погашення дебіторської заборгованості до боржника [PERSON] у розмірі 24120,00 грн. Переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс». Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.05.2023 року замінено сторону (позивача, стягувача) у справі № 2-1011/2011 під час примусового виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 по справі № 2-1011/2011, яке набрало законної сили, та виконавчого листа по справі № 2-1011/2011, виданого 11.11.2011 на виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 по справі № 2-1011/2011, яке набрало законної сили Кредитну спілку «ФЕДЕРАЦІЯ» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС». Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2023 року відмовлено у заяві товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про поновлення пропущеного строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа від 11.11.2011 року у справі № 2-1011/11. З розрахунку позивача, вбачається, що на думку позивача станом на 20.04.2024 заборгованість за період прострочення виконання зобов`язання відповідачем за вищевказаним судовим рішенням з 20.10.2011 по 20.04.2024 у загальній сумі становить 80068,27 грн., яка складається з наступного:8995,02 грн. - 3% річних, 71073,00 грн. - інфляційні витрати. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з пунктами 2,6 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (в редакції, яка була чинною з 18.03.2020 по 24.12.2023) дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020року\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,спричиненої\~коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан, термін якого неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду цієї справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц вказано, що в статті 625\~ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625\~ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2021 року у справі № 757/44680/15-ц під час вирішення питання про наявність підставі для стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, вказав, що відсутні підстави вважати зобов`язання за кредитним договором натуральним, оскільки заочним рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором, тобто вимога про стягнення заборгованості вже захищена у судовому (примусовому) порядку. Пропущення строку для пред`явлення виконавчих листів у справі до виконання в такому випадку не має правового значення. Суд зазначає, що позивачем доведено факт наявності у нього прав стягувача (кредитора) за невиконаним грошовим зобов`язанням [PERSON] в загальній сумі 24120,00 грн., що виникло на підставі договору кредиту №АЦ -00603 від 24.12.2007 р. та заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2011 р. у цивільній справі № 2-1011/2011. При цьому відсутні підстави вважати вищевказане зобов`язання натуральним (тобто таким, до якого не застосовується стаття 625 ЦК України), оскільки заочним рішенням суду стягнуто заборгованість, а отже вимога про стягнення заборгованості вже захищена у судовому порядку і так вимога не може вважатися натуральною. Пропущення строку для пред`явлення виконавчих листів у справі до виконання та відмова у поновленні такого строку в такому випадку не має правового значення. Разом з тим, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. В даному випадку природа виникнення боргу ґрунтується на зобов`язаннях відповідача фізичної особи, що виникають з договору споживчого кредиту. Суд вважає укладений відповідачем [PERSON] кредитний договір споживчим, оскільки цей договір не пов`язаний з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, до спірних правовідносин в аспекті цивільної відповідальності за статтею 625\~ЦК України підлягають застосуванню пункти 2,6 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (в редакції, яка була чинною з 18.03.2020 по 24.12.2023) та пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (в редакції, яка була чинною з 18.03.2020 по 24.12.2023) у період з 01 березня 2020 року день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, тобто по 30 червня 2023 року, в разі прострочення споживачем виконання зобов`язань зі сплати платежів споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Тобто, вказана норма Закону звільняє споживачів від будь-якого виду цивільної грошової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за кредитним договором в період дії карантину, в тому числі від відповідальності за статтею 625 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 по теперішній час, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Отже, позивач неправомірно нарахував відповідачу три відсотки річних та інфляційні втрати в період з 01.03.2020 по 20.04.2024. Крім того, відповідач неправомірно обраховував три відсотки річних з 20.10.2011 року, оскільки заочне рішення суду, на підставі невиконання якого позивач просить стягнути три відсотки річних, набрало законної сили та набуло обов`язкового для виконання характеру лише 29.10.2011 року. Таким чином, три відсотки річних в даному випадку мають обраховуватися за період з 29.10.2011 по 29.02.2020 і складуть 6000,62 грн. (формула для розрахунку 24000,00 x 3% x 3046 днів : 365 : 100). Інфляційні втрати за період з листопада 2011 року по лютий 2020 року складуть 37070,17 грн. (суд не вважає за необхідне наводити детальний розрахунок інфляційних втрат у зв`язку з його вкрай великим обсягом). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача суму трьох відсотків річних в розмірі 6000,62 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 37070,17 грн. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 1038 від 20.04.2024 про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 53,79 % позовних вимог (43070,79 грн. від 80068,27 грн. складає 53,79 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3028 грн. х 53,79% /100%), в загальному розмірі 1628,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial