Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Адвокат Дубровська О.М., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 07.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Юридично шлюб подружжя триває, однак, фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинені з червня\~2020\~року, вони разом не проживають і не підтримують стосунків, внаслідок зловживання відповідачем алкоголем. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [INFO] - дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] . Позивач зазначає, що причиною розпаду сім`ї є те, що чоловік зловживає алкогольними напоями, не піклується про добробут сім`ї, виховання дітей, не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач [PERSON] має погляди на сімейне життя, які абсолютно не сумісні з поглядами і переконаннями [PERSON] та зазначає, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги внаслідок його негідної поведінки, ситуацію не змінило і її тривалі зусилля зберегти сім`ю. З огляду на наведене у позові, представнник позивач просить термін для примирення подружжя не призначати та розірвати шлюб між [PERSON] і відповідачем. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Дубровська О.М. у судове засідання не з`явилися, однак, від позивача та її представника адвоката Дубровської О.М. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди сторони позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 07.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий Виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна, про що зроблено відповідний актовий запис №150. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене вище дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна подружжя та вирішення питання місця проживання дітей позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved