Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Українська Страхова Компанія "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" та [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що 12.06.2023 року в м. Вінниця по вул. Сабарівське шосе, 9, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , від чого автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького\~міського суду у Вінницькій області у справі №127/17917/23 від 19.09.2023 року, та Постанові Вінницького міського суду від 26.10.2023 року в описовій частині, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а справу закрито відповідно до ст. 38 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений. Власником автомобіля марки «Lexus СТ 200 Н» д.н.з. [NUMBER] є позивач - [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідно до висновку експерта № 7704\\23-21 від 15.12.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.06.2023 року становить 84 075,49 гривень. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС», де страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 160 000 грн., розмір франшизи складає 3 200 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] застрахована в ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», тому позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. 21.09.2022 року ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІСННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувала на рахунок позивача 47 262,22 грн. страхового відшкодування. Отже, залишок невідшкодованого позивачу матеріального збитку ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» становить 36 813,27 грн., які позивач просить стягнути із ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на його користь. Окрім того, позивач зазначає, що він зазнав моральних страждань, спричинених пошкодженням автомобіля марки «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталося з вини [PERSON] . Свою моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн., які просить стягнути з [PERSON] як обґрунтовану компенсацію за душевні страждання. Тому з [PERSON] , просить стягнути розмір франшизи за страховим полісом в сумі 3 200 грн., витрати позивача на правничу допомогу в сумі 12 000 гри., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 2 294,21 грн. та судовий збір в сумі 1 211.20 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.04.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб і надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 21.05.2024 відповідачем ПАТ "Українська Страхова Компанія "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" надано відзив на позовну заяву у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ "Українська Страхова Компанія "Княжна Вієнна Іншуранс Груп", посилаючись на те, що страховик має право замовляти проведення експертного дослідження (висновку спеціаліста) після настання події, яка в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, для з`ясування причини, обставини страхового випадку та вартості відновлювального ремонту, проводити виплату страхового відшкодування за результатами проведеного експертного дослідження, у випадках передбачених договором. За умовами договору страхування розрахунок страхового відшкодування може здійснюватися на підставі експертного дослідження, проведеного страховиком (за його замовленням). Згідно звіту про оцінку автомобіля «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] за №23-275 від 07.07.2023 року, що був складений ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту ТЗ, складає 60\~554,67 грн. Відповідач [PERSON] рекомендованим повідомленням 09.05.2024 року отримав позовну заяву з додатками, однак відзив на позовну заяву та жодних заяв і клопотань, ним подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 12.06.2023 року в м. Вінниця по вул. Сабарівське шосе, 9, сталася ДТП за участі автомобіля «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В наслідок ДТП, автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент дорожньо-транспортної пригоди, 10.08.2022 року між ПАТ «СК «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту Поліс за №ЕР-210499379, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду у Вінницькій області у справі №127/17917/23 від 19.09.2023 року, та в описовій частині Постанови Вінницького міського суду від 26.10.2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а справу закрито відповідно до ст. 38 КУпАП. 21.09.2022 року ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувала на рахунок позивача 47 262,22 грн. страхового відшкодування, як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 7704\\23-21 від 15.12.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Lexus СТ 200 Н», д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.06.2023 року становить 84 075,49 гривень. Різниця між встановленим розміром збитків та виплаченою сумою складає 28 319,60 грн. Згідно зі\~статтею 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом -\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема,\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та\~ст. 993 ЦК України\~визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договром майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено судом, представником відповідача ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» подано відзив на позовну заяву, та доданий до неї звіт №23-275 про оцінку вартості збитків від 07.07.2023 року, однак суд не приймає до уваги даний доказ, оскільки ФОП [PERSON] , не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та надавася на замовлення відповідача ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, стороною відповідача, заявлено не було. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~1166, 1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відповідача ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди суд зазначає наступне. Приписами\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За правилами п. 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров`я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно практики Європейського суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом, що означає (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Antipenkovv. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyyv. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayevv. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р.) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridinv. Russia), скарга Ns 4171/04, § 20 березня). Виходячи з викладеного, оскільки фактично внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 12.06.2023 року, майно позивача [PERSON] зазнало суттєвого пошкодження, потребувало значного ремонту, внаслідок чого останній не мав можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, що потягло зміну життєвих норм, позивач вимушений був докладати зусиль для відновлення попереднього стану майна, що заподіяло [PERSON] моральну шкоду, яку не відшкодовано протягом тривалого часу, враховуючи обставини заподіяння шкоди, глибину моральних страждань внаслідок неможливості протягом тривалого часу відновлення порушених прав позивача та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] . франшизи по страховому полісі суд зазначає наступне. У відповідності до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 р. у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено 47\~262,22\~грн. суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі № ЕР-210499379 в розмірі 3 200 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача франшизи в розмірі 3 200 грн. є обґрунтованою, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню із відповідача [PERSON] , становить 4 411,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved