Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

23.04.2024 року позивач звернувся з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що з січня 2011 року позивач перебував у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбуу сторін народився син [PERSON] , [INFO] . До червня місяця 2022 року відповідачка проживала разом з сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, виховували сина. Але спільне життя не склалося та в червні місяці 2022року [PERSON] пішла з сім`ї (зібрала речі та переїхала проживати за іншою адресою) залишивши сина проживати з батьком. Весь цей час, а саме, з червня місяця 2022 року по теперішній час син проживає з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , та повністю знаходиться на утриманні батька. Позивач має дохід, так як має постійне місце роботи. Відповідач не з`являється до свого сина, та взагалі його не бачить, зовсім не турбується про нього, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його здоров`ям, будь якої матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини за весь цей час не надає, хоча має таку можливість. [PERSON] у жовтні 2022 року уклала офіційно шлюб, змінила прізвище на [PERSON] . Від другого шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу у справі №481/1290/23, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області від 20.07.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] але відповідачка аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 року у сумі 19596,56 грн. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток свого сина [PERSON] , взагалі не спілкується з ним в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про здоров`я дитини, не намагається забезпечити здобуття освіти дитиною, не займається підготовкою дитини до самостійного життя, не надає дитині матеріальної допомоги, хоча має таку реальну можливість. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 09.04.2024pоку № 476-02.12, затвердженого Новобузькою міською радою орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Уманської О.В. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20.05.2024 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. При цьому у підготовчому судовому засіданні, позивач також особисто повідомив суд, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області Захарчук В.О., під час підготовчого судового засідання зазначила, що висновок органу опіки про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , вона підтримує. В судове засідання не з`явилась, просила справу розглянути без участі представника третьої особи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`являлась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та відсутність будь-яких заперечень проти позову. Крім того, відповідачка була присутня у підготовчому судовому засіданні та повідомила, що вона повністю визнає позовні вимоги. Повідомила суд, що не бажає займатись вихованням свого сина, не має, а ні часу, а ні бажання спілкуватись із ним, оскільки у неї є хвора мати та донька від іншого шлюбу. Просила позбавити її батьківських прав, а справу в подальшому розглядати без її участі. Розглянувши матеріали справи, , дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 12.07.2022 року повторно (а.с.11) В подальшому, 21.10.2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2022 року ( а.с.10). Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Новобузької міської ради Баштанського району від 25.03.2024 року [PERSON] проживає на даний час із чоловіком [PERSON] , а також двома дітьми : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Новобузької міської ради Баштанського району від 26.03.2024 року малолітній [PERSON] , [INFO] проживає на даний час із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.19) Згідно довідки Новобузького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Новобузької міської ради Миколаївської області від 05.02.2024 року № 05/01-07 [PERSON] , [INFO] проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12) Відповідно до Характеристики [PERSON] , складеної т.в.о. директора Новобузького ліцею № 7 Кравченко Ю.Є. та класним керівником [PERSON] , хлопчик виховується в неповній сім`ї, вихованням займається лише батько ( а.с.13). З постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2023 року у виконавчому провадженні № 72323203 ( а.с.14) та довідки Начальника відділу ДВС від 26.02.2024 року № 11569/20.2-34, судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.2023 року по 30.01.2024 року аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.07.2023 року у справі № 481/1290/23, не сплачувала ( а.с.15,16) Відповідно до\~ висновку\~органу опіки\~та піклування\~від 09.04.2024pоку\~№ 476-02.12,\~затвердженого \~Новобузькою міською\~радою орган\~опіки та\~піклування вважає\~за доцільне\~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] ,\~відносно її\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~так як\~мати ухиляється\~від виконання\~батьківських обов`язків,\~не піклується\~про фізичний\~і духовний\~розвиток дитини,\~підготовку до\~самостійного життя,\~не спілкується\~з ним\~в обсязі,\~необхідному для\~його нормального\~самоусвідомлення,\~не виявляє\~інтересу до\~фізичного розвитку\~дитини,\~не забезпечує\~необхідного харчування,\~медичного догляду,\~лікування,\~не відвідує\~дитину,\~що відповідно\~до п.1,2\~ч.1ст.164\~СКУ може\~бути підставою\~для позбавлення\~батьківських прав (а.с.20-21). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сина Гліба, не турбується про стан його здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ст.165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Суд вважає доведеним, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не цікавиться його життям. Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина, оскільки відповідачка від виховання та утримання сина взагалі самоусунулась, не цікавиться його розвитком, не приймає участі у його житті . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що статями\~169\~та 170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини та поновлення батьківських прав відносно дітей. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1211,20 гривень .

Outcome: approved