Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У січні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 вересня 2020 року був укладений кредитний договір № Е07.21783.006988418 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі-АТ «Ідея Банк») та [PERSON] З ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023 від 07.07.2023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Ідея Банк». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 104\~150,03 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 48\~482,22 грн, суми заборгованості за відсотками в розмірі 12,69 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 55\~655,12 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 104150,03 грн. та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, 15.02.2024 надав до суду відзив, в якому вказав, що заборгованість він не визнає та просить відмовити у позові виходячи з таких підстав. Позивач у справі TOB «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» з позовними вимогами, які стосуються предмету спору, яким було достовірно відомо про існуючу заборгованість, раніше до суду не зверталися, спірні питання виникли лише після закінчення терміну договору понад встановлений законом термін, а тому, є підстави стверджувати, що позивачем було пропущено строк позовної давності до вказаних позовних вимог. При цьому у позові позивач не ставить відповідну вимогу про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з вказаним позовом, а також не наводить вагомих підстав для поновлення строку на звернення до суду. Другою підставою безпідставності заявлених вимог вважає те, що у позові стягуються різні суми заборгованості, а саме в позові зазначається 104\~150,03 грн., а в довідці про нараховану заборгованість від первинного кредитора 100\~364,12 грн. Вказана довідка\~від первинного\~кредитора була\~надана 11.04.2023\~року,\~тобто після\~закінчення дії\~договору,\~а отже\~заборгованість вже\~не повинна\~була нараховуватися,\~але у\~позові сума\~відрізняється -\~більш ніж\~на 4\~тисячі гривень. Також відсутні дані про те, що позивач та первинні кредитори внесені у реєстр колекторських компаній НБУ, які мають право на врегулювання простроченої заборгованості. Якщо на момент укладення договорів про відступлення права грошової вимоги кредитори не були внесені у відповідний реєстр, то відповідно не мають права на пред`явлення позову до суду з вимогою про стягнення заборгованості, що узгоджується з вимогами ЗУ « Про споживче кредитування». Вважає, що розрахунок заборгованості,що доданий до позову, не відповідає вимогам закону. Розрахунок заборгованості сформований 30.11.2023 року, а право відступлення грошової вимоги відбулося від AT «ІдеяБанк» до «TOB «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу від 07.07.2023 року; розрахунок заборгованості сформований - 30.11.2023 року. Тобто\~відсутні дані\~про те,\~що саме 07.07.2023 року кредитна заборгованість у сумі 104150 грн. 03 коп., була передана\~від AT «Ідея Банк» до TOB «TOB «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу. Крім цього\~у відповідача\~виникає питання, якщо\~саме 07.07.2023\~року кредитна\~заборгованість у\~сумі 104150\~грн.\~03\~коп.. була передана\~від AT\~«Ідея Банк»\~до «TOB\~«Фінансова компанія\~Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу від 07.07.2023\~року і\~новий кредитор\~«TOB\~«Фінансова компанія\~Європейська агенція з повернення боргів» після передачі не нараховував відсотки за користування кредитом, чому розрахунок\~заборгованості підписаний\~представником «TOB\~«Фінансова компанія\~Європейська агенція\~з повернення\~боргів», а не\~представником AT«Ідея Банк». Адже нарахування заборгованості здійснювало саме первинний кредитор AT «Ідея Банк». Зазначає, що відсутній математичний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Яким чином і за якою формулою було здійснено нарахування заборгованості не відомо. Розрахунок підписаний не посадовою особою. Крім цього, у розрахунок заборгованості включена сума сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яку вважає нікчемною. Враховуючи це, уважає, що вказаний документ не може бути належним доказом у справі. Вказує, що під час укладення договору, він взагалі не мав уяви про те, що сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою\~кредитного договору. Про\~це дізнався\~у 2023\~році,\~коли почала\~з`являтися\~відповідна судова\~практика розгляду\~справ на\~території нашої\~держави. Оскільки коллегія суддів 13 липня 2022 року винесла остаточне рішення з вказаного приводу. Пояснює,\~що між\~ним та\~позивачем \~було укладено\~кредитний договір,\~при цьому\~відповідачем,\~у платежі\~за кредитом\~була включена\~плата за\~додаткову послугу\~банку,\~а саме\~«За обслуговування\~кредитної заборгованості».\~Враховуючи норми\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~Закон України\~«Про споживче\~кредитування», вважає, що відповідач не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Також вважає, що позивачем порушені вимоги Закону України «Про споживче кредитування». Тому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитним договором, у зв`язку з його не доведеністю та безпідставністю Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав 13.03.2024 відповідь на відзив, у якому зазначив що відзив відповідача вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо укладення\~договору відповідачем\~пояснює,\~що сторони\~узгодили розмір\~кредиту,\~грошову одиницю,\~в якій\~надано кредит,\~строк та\~умови користування\~коштами,\~що свідчить\~про наявність\~волі Відповідача\~для укладення\~договору,\~на погоджених\~умовах шляхом\~особистого підписання Договору. Також,\~виходячи з\~постанови Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~10\~січня 2019\~року у\~справі №\~526/405/13\~- факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням\~кредитними коштами\~та сплати\~Відповідачем в\~рахунок часткового\~погашення заборгованості\~за,\~кредитними договорами\~-\~є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З чого слідує, що неспростування відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цими договорами, повинні безперешкодно дійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитних договорів, підлягають виконанню. Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу представник позивача зазначає, що TOB «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем "кредитних (позичкових) коштів за\~укладеними з\~AT\~«Ідея Банк»,\~договорів,\~щодо яких\~виник спір,\~з тих\~причин,\~що не\~є первісним\~кредитором (позикодавцем),\~а дані\~документи відповідно\~до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Згідно ст.60\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність»,\~інформація про\~операції,\~проведені на\~користь чи\~за дорученням\~клієнта - є банківською таємницею. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані AT «Ідея Банк» до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу №07072023. Однак, з метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов Договору Факторингу, позивачем ініційовано запит до AT «Ідея Банк» на надання інформації щодо надання (перерахування) коштів відповідачу, а також додаткових розрахунків заборгованості. Відповідно до виписки чітко вбачається, що відповідачу було перераховано кредитні кошти та відповідачем здійснено часткову оплату кредитної заборгованості, що є підтвердженням того, що відповідач визнав кредитний договір отримав кредитні кошти та здійснював певні заходи на погашення заборгованості, яка виникла на підставі вищевказаних кредитних договорів. Вказує, що відповідачем не\~надано суду\~і не\~представлено належних\~і допустимих\~документальних доказів\~того,\~що відповідні\~кошти не\~були зараховані\~на його\~картковий рахунок,\~вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Зазначає, що згідно Кредитного договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що він підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору, в тому числі і на умовах, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, зі змісту Кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору ним особисто. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №Е07.21783.006988418 від 05.09.2020 зазначають наступне. Умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в кредитному договорі №Е07.21783.006988418 та передбачають: строк кредиту 24 місяці, сума кредиту 49990 грн, процентна ставка -0,01 % (процентів ) річних від суми кредиту. Відповідно до п. 4 Кредитного договору Сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено детальний опис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки, графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором. Тобто нарахування заборгованості за Кредитним договором відбувалось відповідно до умов Кредитного договору та графіку платежів встановленого у Паспорті споживчого кредиту. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Огже умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання коштів, Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Зазначає, що Закон України\~«Про захист\~прав споживачів»\~застосовується до\~спорів,\~які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строй та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Інформація надана первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитору. Отже, підписавши договір, вдповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладений Кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільпої дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Таким чином, твердження відповідача щодо недотримання первісним кредитором вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», є нічим іншим, як намаганням відповідача уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Зазначає, що відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Щодо довідки розрахунку та різних сум заборгованості, повідомляють, що відповідно до довідки розрахунку яку надано відповідачем встановлено, що Ідея Банк надав розрахунок заборгованості по кредитному договору станом на 11.04.2023 з зазначенням суми боргу 100364,12 гри. Проте банком здійснювалось нарахування заборгованості з кредитним договором по дату відступлення права вимоги тобто до 07.07.2023 тому заборгованість за кредитним договором склала 104150,03 грн і саме таку заборгованість було передано за договором факторингу позивачу. У зв`язку з чим твердження відповідача про помилкову суму стягнення є необгрунтованим та спростовується матеріалами справи. Щодо строків позовної давності, повідомляють, що відповідно до умов кредитного договору клієнт акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку www.ideabank.ua (п.п 3.4 Кредитного договору). Відповідно до пункту 9.21. Публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО) Сторони домовились, що строк позовної давності за Договором кредиту, встановлюється сторонами тривалістю у 20 (двадцять) років. У зв`язку з вищевикладеним посилання відповідача на порушення позивачем позовної давності є безпідставним та необгрунтованим, що підтверджується матеріалами справи. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги зазначає наступне. В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. При умові,\~що відповідач\~з будь-яких\~підстав не\~отримав повідомлення\~про відступлення\~права вимоги,\~має місце\~той факт,\~за яким відповідач не\~мав жодних\~перешкод для\~реалізації свого\~зобов`язання\~по сплаті\~заборгованості на\~рахунки первісного\~позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Зокрема, згідно п. 6.4. Договору факторингу, зазначено, що у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості боржників, кредитор зобов`язаний перерахувати вказану суму новому кредиторові протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту їх отримання. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки первісних кредиторів за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки TOB «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості. Щодо надання належних те допустимих доказів вважають за необхідне зазначити наступне. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2020 року [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк»» Договір кредиту та страхування № Е07.21783.006988418. Згідно з умовами кредитного договору позичальник отримав кредит в розмірі 49990 грн (п.1.2). Відповідно до п. 1.3 процентна ставка становить 0,01% річних. Строк кредитування 24 місяці (п.1.4). Згідно п. 4 сторони дійшли згоди про те, що у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено: а) детальний опис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки; б) графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; в) сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором (а.с.5-6). У кредитному\~договорі,\~підписаного відповідачем,\~прямо зазначено,\~що він\~підтверджує,\~що він\~ознайомлений,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно дотримуватись\~умов кредитного\~договору,\~в тому\~числі і\~на умовах,\~які розміщені\~на сайті\~кредитодавця,\~а також\~отримав від\~кредитодавця до\~укладення цього\~Договору інформацію,\~зазначену в\~частині другій\~статті 12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг». Крім того, зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору ним особисто. Згідно ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу, [PERSON] було виданий кредит у розмірі 49990 грн (а.с. 8). Відповідно до ст.\~634\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК) передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст.\~638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк»» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк»» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників (а.с.12-13). У відповідності до платіжної інструкції №19913 від 11.07.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило оплату АТ «Ідея Банк» за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023(а.с.15). Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників № 2 до Договору факторингу № 07072023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача: за кредитним договором № Е07.21783.006988418 від 05 вересня 2020 року в сумі 104150,03 грн, з яких: 48\~482,22 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12,69 грн сума заборгованості за відсотками; 55\~655,12 грн заборгованість за комісіями (а.с.14). Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2023 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № Е07.21783.006988418 від 05 вересня 2020 року в сумі 104150,03 грн, з яких: 48\~482,22 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12,69 грн сума заборгованості за відсотками; 55\~655,12 грн заборгованість за комісіями (а.с.11). За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає наступне. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що за Договором кредиту та страхування №Е07.21783.006988418 від 05 вересня 2020 року позивач просить стягнути з відповідача 12,69 грн суму заборгованості за відсотками. Тобто, сторони у кредитному договорі визначили, що максимальна вартість відсотків за користування кредитними коштами становить 12,69 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 12,69 грн, отже позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача комісії за кредитними договорами, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що за Договором кредиту та страхування №Е07.21783.006988418 від 05 вересня 2020 року позивач просить стягнути з відповідача 55\~655,12 грн суму заборгованості за комісіями. Відповідно до п.1.5. договору № Е07.21783.006988418 під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом, як обслуговування кредитної заборгованості, за надання якого встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредиторської заборгованості». Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, при цьому відповідачем, у платежі за кредитом була включена плата за додаткову послугу банку, а саме «За обслуговування кредитної заборгованості». Відповідно до частин першої-другої,п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредитуумови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положеньЗакону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом.Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»після укладення договору про споживчий кредит кредитодавецьна вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цимЗаконом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату занадання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування»( 10 червня 2017 року),щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно дочастин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК Україниє\~обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою збоку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором , тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановленазакономабо якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини 2\~статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Умова договору про плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Дані висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові ВП Верховного Суду від 13.07.2022 по справі №496/3134/19. Відповідно до частини першої статті 216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що враховуючи те, що у Договорі умова банку про сплату комісії позичальником є нікчемною, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за Договором кредиту та страхування №Е07.21783.006988418 55\~655,12 грн суми заборгованості за комісіями до задоволення не підлягають. Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд не бере до уваги, оскільки відповідно до договору датою повернення кредиту для позичальника визначено 05.09.2022, а позивач звернувся до суду 22.01.2024, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності. Інші доводи відповідача про неналежні на необґрунтовані докази позивача, якими підтверджується розмір його заборгованості, суд не бере до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та нічим не спростовані. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договором кредиту та страхування в установлені договором строки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав право вимоги за договором факторингу, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 48\~494 грн 91 коп, що складається із заборгованості за основним договором - 48\~482,22 грн та заборгованості за відсотками 12,69 грн. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі\~2684 грн\~та заявлено позовні вимоги про стягнення\~104150,03 грн. Судом задоволено позов на суму\~48\~494,91 грн,\~що становить 46,56 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню стягненню судовий збір в розмірі 1250 грн, що складає 46,56% від 2684 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial