Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

представник позивачки [PERSON] адвокат Романко В.Р. звернувся до суду із указаним позовом, у якому просить ухвалити рішення про стягнення на користь позивачки з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з часу подання позовної заяви і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] покликається на те, що нею, [PERSON] , було укладено шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 07 травня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 146. У шлюбі у них народились дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане повторно 07.05.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 106. Дитина проживає разом із позивачкою як внутрішньо переміщені особи в смт. Олесько Буської територіальної громади. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Вказує, що аліменти погоджується платити за рішенням суду. Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №№ 00043996813, 00043997648 від 12.03.2024 дошлюбне прізвище позивачки було [PERSON] . З укладенням шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 07.05.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом №146, позивачка набула прізвище [PERSON] . Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04.11.2013 у справі №415/5456/13-ц вказаний шлюб розірвано, позивачка залишилась на прізвищі [PERSON] . Після повторного укладення шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 17.04.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис № 90, позивачка набула прізвище [PERSON] . Однак, рішенням Буського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року у справі №943/550/22 вказаний шлюб також було розірвано, а позивачка залишилась на прізвищі [PERSON] . Позивачка одна не може забезпечити утримання дитини, їй відомо, що відповідач працює та отримує сталий дохід. Відтак, як батько дитини, який працездатний, зможе сплачувати аліменти у розмірі однієї чверті свого заробітку (доходу). Крім того, відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів на одну дитину. Відтак, позивачка просила задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою судді від 19.03.2024 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання позивачки для визначення підсудності, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Відповідно до довідки від 10 листопада 2022 року № 1311-7001924252 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відомо, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , а фактичне місце проживання (перебування) [ADDRESS] . Позивачці невідоме теперішнє місце реєстрації проживання чи перебування відповідача. Однак, їй відоме останнє місце його проживання чи перебування [ADDRESS] , яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України внаслідок збройної агресії російської федерації. Відповідно до ч. 10 ст.187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник позивачка адвокат Романко В.Р. в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах просив розгляд справи проводити без їхньої участі за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань не надходило, 20.03.2024 року та 19.04.2024 року було здійснено оголошення про виклик [PERSON] , особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Відповідно до ст. 280 ЦПК України щодо умов проведення заочного розгляду справи суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно статті\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~фактичні дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення сторін,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються письмовими,\~речовими і\~електронними доказами,\~висновками експертів,\~показаннями свідків. В силу приписів частини першої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою\~та другою\~статті 89\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено, що сторони по справі: відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043996813 від 12.03.2024 року, 07 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 146, [PERSON] , було укладено шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2008 року, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганського області, [PERSON] , [INFO] , має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04.11.2013 року у справі №415/5456/13-ц вказаний шлюб розірвано, позивачка залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 08.03.2024 року №218, виданої Олеським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми дітьки: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Нормою статті 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6 ст. 7 СК України). Згідно частини першої та другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а також за домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В силу\~приписів частини\~першої та\~другої статті\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 1\~січня 2024\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць,\~зокрема: для дітей віком від 6 до 18 років на увесь 2024 рік становить 3196 грн. Разом із тим, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року в справі №208/3075/16, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб стягнення та визначений розмір аліментів відповідає вимогам\~Сімейного Кодексу України. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1\~ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18.03.2024 року. Отже, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 18.03.2024 року і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved