Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 05.08.2016 року відповідач звернувся до сторони позивача і підписав Угоду № РDV2-1608132 про акцепт Публічної пропозиції/угоди. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, та висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 14 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-8293084790 згідно умов якого Банком було надано кредит у сумі 129325,64 грн. до 14.06.2027 року (72 місяця) з фіксованою процентною ставкою в розмірі 52,90% річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок Клієнта. 01.09.2023 року було укладено Додаткову угоду №1 якою сторони визнали наявну заборгованість за кредитним договором, досягли домовленості про встановлення терміну погашення кредиту до 07.08.2028 року, про капіталізацію прострочених відсотків у сумі 4942,31 грн. та про зменшення розміру щомісячного платежу за кредитом за рахунок часткової капіталізації нарахованих відсотків. 16 жовтня 2023 року між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 якою сторони визнали наявну заборгованість за кредитним договором, досягли домовленості про встановлення терміну погашення кредиту до 07.08.2028, про капіталізацію прострочених відсотків у сумі 2765,47 грн., та про зменшення розміру щомісячного платежу за кредитом за рахунок часткової капіталізації нарахованих відсотків. Всього у процесі кредитування було капіталізовно простроченої заборгованості у сумі 24924 грн. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 12 березня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 153705,14 грн. яка складається: з заборгованості за кредитом у розмірі 139901,36 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 13803,78 грн. На підставі переліченого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 153705,14 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Представник позивача, [PERSON] , у позовній заяві просив суд провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка, [PERSON] , будучи повідомленою про наявність у провадженні суду позову АТ «Універсал Банк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 05.08.2016 року [PERSON] звернулась до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та підписала Угоду № РDV2-1608132 про акцепт Публічної пропозиції/Угода/. Відповідно до цієї угоди [PERSON] прийняла/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, та висловила повну та безумовну згоду з її умовами. Згідно статуту АТ «Райффайзен Банк», Протоколом Загальних зборів акціонерів від 23.04.2021 прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». При цьому Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. 14 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-8293084790 згідно умов якого Банком було надано кредит у сумі 129325,64 грн. до 14.06.2027 року (72 місяця) з фіксованою процентною ставкою в розмірі 52,90% річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок Клієнта. Факт укладення договору кредитування 14 червня 2021 року підтверджується копією заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-8293084790, а також паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», підписаних позичальником 14 червня 2021 року за допомогою електронного підпису. Видача відповідачу 14 червня 2021 року кредитних коштів в сумі 129325,64 грн. підтверджується наданою представником позивача випискою по рахунку позичальника. 01.09.2023 року було укладено Додаткову угоду №1 якою сторони визнали наявну заборгованість за кредитним договором, досягли домовленості про встановлення терміну погашення кредиту до 07.08.2028 року, про капіталізацію прострочених відсотків у сумі 4942,31 грн. та про зменшення розміру щомісячного платежу за кредитом за рахунок часткової капіталізації нарахованих відсотків. 16 жовтня 2023 року між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 якою сторони визнали наявну заборгованість за кредитним договором, досягли домовленості про встановлення терміну погашення кредиту до 07.08.2028, про капіталізацію прострочених відсотків у сумі 2765,47 грн., та про зменшення розміру щомісячного платежу за кредитом за рахунок часткової капіталізації нарахованих відсотків. Всього у процесі кредитування було капіталізовно простроченої заборгованості у сумі 24924 грн. За ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 14 червня 2021 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами кредитного договору. Судом також було встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яку наразі відповідач повинен сплатити на користь позивача. Згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 12.03.2024 р. мається заборгованості перед АТ «Райффайзен банк» за кредитним договором від 14 червня 2021 року у загальному розмірі 153705,14 грн., з яких борг за кредитом 139901,36 грн., борг за відсотками 13803,78 грн., що підтверджується довідкою АТ «Райффайзен банк». Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі підтверджується умовами договору кредитування № 014-RO-82-93084790 від 14 червня 2021 року. Отже, підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Райффайзен банк», заявлені до відповідача, підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором №014-RO-8293084790 від 14 червня 2021 року в загальній сумі 153705,14 грн. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача також витрати АТ «Райффайзен банк» зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

Outcome: approved