Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: П`ята Запорізька державна нотаріальна контора; Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права на грошові кошти у порядку спадкування, в якій просить визнати за [PERSON] право на 1/3 частку грошових коштів що знаходяться на рахунку [NUMBER] AT КБ ПриватБанк після визнання смерті [INFO] батька [PERSON] після вирахування 1/2 частки спільного майна подружжя з [PERSON] за період з 26.08.2020 року (від дати відкриття картки) по 03.12.2020р. (по дату розірвання шлюбу). В обґрунтування позову посилається на те, що він є сином [PERSON] . Його батьки у 2006 році розлучилися, батько [PERSON] завжди його утримував, сплачував аліменти за рішенням суду з 11.04.2006 року до настання повноліття у 2019 році, надалі 30.09.2019 батько самостійно (власноруч) подав до в/ч [NUMBER] НГУ(де проходив службу) рапорт на утримання з його грошового забезпечення аліментів у розмірі 25% на користь сина [PERSON] , починаючи з 01.11.2019р. на час навчання до досягнення позивачем 23 років. Батько самостійно надав йому документи про те, що він є учасником АТО (оригінал довідки з військової частини, та завірену копію посвідчення що він є учасником бойових дій) сприяв йому пільгами, вписував його разом з собою. як члена сім`ї, в декларацію НАЗК за адресою проживання [ADDRESS] . 10 листопада 2013 батько вступив в шлюб з [PERSON] . Зазначає, що він у [PERSON] єдина дитина, у [PERSON] до шлюбу з батьком та за час шлюбу дітей не мала. У нього з [PERSON] склалися неприязні стосунки. Батько розлучився з [PERSON] 03.12.2020р. 25.05.2022 р. [PERSON] зник безвісті під час захисту «Азовсталі» у м.Маріуполі. У березні 2023р. військова частина [NUMBER] НГУ повідомила, що в ході обміну тіл загиблих військовослужбовців повернуто тіло [PERSON] , [INFO] визнано його загиблим з 26.05.2022 р., вчинено актовий запис про смерть батька. 18.04.2023р. за його заявою була відкрита спадкова справа П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Завідуюча п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] 17.05.2023р. підтвердивши наявність грошей 204920,76 грн. на зарплатній картці батька, запитала його чому він вступає у спадок, а дідусь з бабусею не оформлюють спадщину, на що він відповів що у нього скрутне становище, військова частина сплатила близько 480 тисяч гривень грошового забезпечення його бабці [PERSON] , та діду [PERSON] з бабцею [PERSON] близько 198 тисяч грн.(премію за особистий внесок, грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки батька та за додаткові відпустки УБД, додаткову винагороду), вважає, що ці гроші витрачені на їхню доньку-його тітку [PERSON] з племінником [PERSON] , йому ж військова частина нічого не виплачувала окрім аліментів, за рапортом його батька до 03.03.2023р.(визнання батька загиблим). Також він отримує студентську стипендію та цивільну пенсію ПФУ з 17.09.2022р. по втраті годувальника у сумі 2100 грн, його мати розлучена здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом і не має можливості утримувати його. Він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , визнаного загиблим [INFO] , спадкова справа № 70532447, номер у нотаріуса 220/2023. Серед спадкового майна відповідно до інформації AT КБ ПриватБанк мається залишок коштів у сумі 204920,76 грн на зарплатній банківській карті [NUMBER] , відкритій 26.08.2020. Він. як спадкоємець, претендує на належну йому частку даного спадкового майна. Також відповідні частки спадкового майна разом з ним успадковують інші спадкоємці, про яких він повідомив державного нотаріуса: бабуся [PERSON] , дідусь [PERSON] та колишня дружина батька [PERSON] . Після повідомлення нотаріуса, колишня дружина його батька [PERSON] 08.06.2023р. звернулась до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою що вона претендує на 1/2 частку залишку коштів на банківський картці [NUMBER] , як на спільне майно подружжя, набутого у шлюбі. Вважає що необхідно вирахувати частку спільного майна подружжя, та включити у спадкову масу частку грошей, яка залишилася після такого вирахування. Зазначає, що його батько [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] . Шлюб було розірвано 03.12.2020 року. Банківська картка, на яку заходили гроші у якості заробітної плати [NUMBER] відкрита 26.08.2020 р. Гроші заходили щомісяця різними сумами, як до так і після розлучення. Таким чином колишня дружина [PERSON] може претендувати на 1/2 частку коштів, які заходили на картку як спільне майно подружжя лише за період перебування у шлюбі, а саме за період з 26.08.2020 року (від дати відкриття картки) по 03.12.2020 р.(по дату розірвання шлюбу), та не може претендувати на кошти, які зараховувалися на картку після припинення шлюбу з 03.12.2020 р. до визнання батька загиблим 26.05.2022р. За його розрахунком, зробленим відповідно до інформації з довідки-розрахунку головного бухгалтера військової частини [NUMBER] НГУ, про утримання на його користь із заробітної плати батька аліментів у розмірі 1/4 від заробітку, із заробітної плати батька за період вересень-жовтень-листопад 2020 року були вирахувані аліменти у сумі по 3394,32 грн. кожен з цих місяців. Із цього виходить, що батьку за кожен з цих розрахункових місяців нараховувалася заробітна плата у сумі: 3394,32 х 4 = 13 577,28 грн. щомісяця. Після утримання із заробітку аліментів на картку заходило 13 577,28 грн. - 3394,32 грн. = 10 182,96 грн. щомісяця. Таким чином колишня дружина батька [PERSON] може претендувати на 1/2 частку коштів, які заходили на зарплатню картку як спільне майно подружжя за період перебування у шлюбі, за період з 26.08.2020р. по 03.12.2020р. на нараховані та отримані на картку кошти - заробітну плату за вересень- жовтень-листопад 2020 в сумі 10182,96 грн х 3 міс /2= 15 274,44 грн. На подальші надходженні на картку після припинення шлюбу колишня дружина [PERSON] права не має, так як ті кошти входять до спадкової маси до якої вона відношення не має. Подальші надходження за цей період складають спадкову масу, яка має бути розподілена між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] та ним [PERSON] у орієнтованому розрахунку 204 920.76 грн - 15 274.44 грн = 189 646,32 грн. Сума спадкової маси 189\~646,32 грн / 3 = 63\~215,44 грн на кожного із трьох спадкоємців. Разом з цим спадкова маса та розрахунки мають бути підтверджені та вирахувані після отримання на запит довідки від банківської установи щодо деталізації помісячних надходжень. Він звернувся до завідуючої П`ятої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про здійснення розрахунку спадкової маси, та надання запиту до банку з деталізацією надходжень, але нотаріус повідомила, що не може зробити запит на деталізацію надходження коштів, та виділення із загальної маси коштів на картці спадкової маси, за вирахуванням частки належній колишній дружині (відповідачці) та зазначила, що може вираховувати спадкову масу коштів на картці шляхом простого розрахунку: 1/2 коштів враховує як спільне майно подружжя (хоча спільними можна вважати лише кошти за 3 місяці надходжень, коли вони перебували у шлюбі), а іншу 1/2 частку буде вираховувати як спадкова маса. Вважає, що зазначене порушує його права. Він, отримавши від нотаріуса відповідь, також звернувся до Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) з заявою щодо вирішення питання, проведення відповідних спадкових розрахунків, з деталізацією та вирахуванням надходжень. З відповіді нотаріальної контори та Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) зазначено, що вирахування коштів зі спадкової маси не належить до компетенції нотаріуса, та це є компетенцією суду. Рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що кошти, які надходили на картку можна вважати як спільне майно подружжя відповідно до ст.70 СК України за період з 26.08.2020 р.(від дати відкриття картки) по 03.12.2020 р.(по даті розірвання шлюбу). Кошти, які заходили на зарплатну карту загиблого батька за інший період з 03.12.2020 р.(розірвання шлюбу) по день визнання смерті батька 26.05.2022 р. не можна вважати спільним майном подружжя, та це є саме спадкове майно, яке має вираховуватися на спадкоємців відповідно до ст.ст. 1218, 1227, 1228, 1268-1270 ЦК України. Таким чином вважає, що його права порушуються неправомірним претендуванням відповідачки на частину грошових коштів, що не відносяться до спільного майна подружжя та не можуть їй належати. Для захисту своїх прав, просить вирахувати спадкову масу з коштів які знаходяться на зазначеній банківській картці, шляхом вирахування з цієї суми коштів 1/2 частину коштів, які заходили на картку за період 26.08.2020 року (від дати відкриття картки) по 03.12.2020р.(розірвання шлюбу), та включити у спадкову масу всю суму коштів, які заходили на картку за період з 03.12.2020р. по день визнання смерті батька [INFO] . Ухвалою судді від 18.08.2023 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Також вищезазначеною ухвалою витребувано в П`ятій Запорізькій\~державній нотаріальній\~конторі (69071,\~м.Запоріжжя,\~вул.Цитрусова,5)\~завірену належним\~чиномкопію спадкової справи №220/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 14 березня 2024 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у даній цивільній справі залучено [PERSON] та [PERSON] ; проведення підготовчого судового засідання відкладено. Ухвалою суду від 06.05.2024 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, який про день, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка про день, час та місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у даній цивільній справі [PERSON] та [PERSON] , які про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Сандак І.А. надала заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі третіх осіб [PERSON] та [PERSON] та їх представника, проти закриття підготовчого провадження та переходу розгляду справи по суті не заперечують. Щодо заявлених позовних вимог пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна, що належало їх сину на день його смерті (зазначені обставини підтверджені матеріалами спадкової справи, яка наявна в матеріалах судової справи). Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Заявлені позовні вимоги стосуються майнових інтересів усіх спадкоємців померлого. Однак позивач, при зверненні до суду, визначив не повний склад співвідповідачів. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] народився позивач [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 27.05.2004. (т.1 а.с.9). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 11 квітня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] . (т.1 а.с.10). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З наданої на виконання ухвали суду спадкової справи №220/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка заведена 17.04.2023 П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є син померлого [PERSON] (позивач) та батьки померлого [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. За відомостями спадкового реєстру [PERSON] за життя заповіт не складав, особисте розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру №72167374. В матеріалах спадкової справи №220/2023 міститься відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо наявності відкритих рахунків на ім`я померлого [PERSON] . За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманих шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до нього, встановлено, що в період з 10 грудня 2013 року по 03 листопада 2020 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , номер актового запису: 497, дата складання 10.12.2013, орган державної реєстрації актів цивільного стану: Шевченківський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. 08 червня 2023 року на адресу П`ятої запорізької державної нотаріальної контори від [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначає, що претендує на частку грошового вкладу, який зберігається у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки рахунок був відкритий [PERSON] в період зареєстрованого з нею шлюбу, та, на її думку, є сумісною власністю подружжя. 07.07.2023 на адресу 2023 П`ятої запорізької державної нотаріальної контори від [PERSON] надійшла заява про відстрочення видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] до вирішення питання в судовому порядку, справа №335/5895/23. (т.1 а.с.76-166). На виконання ухвали суду від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» витребувано деталізовану виписку по рахунку [NUMBER] , відкритого 26.08.2020 на ім`я [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за період часу з 26.08.2020 по 26.05.2023. (т.1 а.с.187-194). З відповіді\~державного нотаріуса\~П`ятої запорізької\~державної нотаріальної\~контори Сидорук\~К.В.\~за №1231/02-14/220/2023\~від 12.06.2023\~вбачається,\~що П`ятою\~запорізькою державною\~нотаріальною конторою\~була розглянута\~заява [PERSON] про відкладення видачі свідоцтва про право власності в спільному майні колишнього подружжя [PERSON] , та заявника повідомлено, що в проваджені П`ятої запорізької державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа № 220/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . 18 квітня 2023 року за зверненням заявника нотаріального конторою до AT-КБ «ПриватБанк» направлено запит про наявність грошових вкладів, депозитних та карткових рахунків на ім`я громадянина [PERSON] , номерів рахунків, дати їх відкриття, залишків на цих рахунках, а також заповідальних розпоряджень. Відповідно до положень пункту 11 частини першої статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на запит державної нотаріальної контори банками надається інформація щодо наявності рахунків (вкладів)/електронних гаманців та залишку коштів/електронних грошей на рахунках (вкладах)/електронних гаманцях померлих власників цих рахунків/електронних гаманців та/або щодо залишку коштів/електронних грошей, які належать Померлим фізичним особам та зберігаються на будь-яких рахунках/електронних гаманцях у банках, та/або щодо рухомого майна таких осіб, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку як заклад, щодо наявності індивідуального банківського сейфа га/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, та/або щодо наявності рахунків умовного зберігання (ескроу) та грошових коштів на цих рахунках, призначених для перерахування померлим бенефіціарам. Таким чином, деталізована інформація щодо руху коштів на рахунках померлих власників не входить до переліку інформації, яка надається банком на запит нотаріуса. Згідно з довідкою AT КБ «ПриватБанк» від 09.05.2023 № 20.ї.0.0.0/7-230426/50164, отриманої нотаріальною конторою 16.05.2023, на ім`я померлого [PERSON] у AT КБ «ПриватБанк» відкриті: -номер договору SAMDNWFC00021093067, номер рахунку [NUMBER] , дата відкриття 26.08.2020, залишок 204 920 грн 76 коп; -номер договору\~SAMDN52000074036234,\~номер рахунку\~ [NUMBER] ,\~дата відкриття\~16.03.2013,\~залишок 4\~грн.\~69\~коп. За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманих шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до нього, встановлено, що в період з 10 грудня 2013 року по 03 листопада 2020 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , номер актового запису: 497, дата складання 10.12.2013, орган державної реєстрації актів цивільного стану: Шевченківський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, зокрема, зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до Закону України «Про нотаріат» і принесеної присяги, сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. З урахуванням зазначеного заявника повідомлено що питання щодо зміни суми коштів, належних другому (колишньому) подружжя, з урахуванням руху таких коштів на рахунках, не належить до повноважень нотаріуса та є виключно компетенцією суду. (т.1 а.с.18-19). З відповіді Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) за №3862/Х-4703-08.5/08.5-24 від 12.06.2023 вбачається, що Південним Міжрегіональним управлінням Міністерства Юстиції (м.Одеса) було розглянуто звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] за спадковою справою, заведеною в П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі, відповідно до вимог статей 2-1,5 Закону України «Про нотаріат», у межах предмета звернення та повноважень міжрегіонального управління шляхом витребування від завідувача П`ятої запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] письмових пояснень та копії відповідної спадкової справи. З наданих завідувачем нотаріальної контори [PERSON] пояснень вбачається, що в провадженні П`ятої запорізької державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа № 220/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Вказана спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] , як спадкоємця за законом першої черги, яка надійшла до нотаріальної контори поштою. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.04.2023 № 72158882 [PERSON] за життя заповіт не складав, особисте розпорядження на випадок своєї смерті не зробив. Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] , які в установленому законодавством порядку прийняли спадщину, є [PERSON] - син спадкодавця, мати спадкодавця та батько спадкодавця. За матеріалами спадкової справи встановлено, що 18 квітня 2023 року за зверненням [PERSON] нотаріальною конторою за вих. № 712/2-14/220/2023 до ATКБ «ПриватБанк» направлено запит про наявність грошових вкладів, депозитних та карткових рахунків на ім`я громадянина [PERSON] , номерів рахунків, дати їх відкриття, залишків на цих рахунках. 16 травня 2023 року нотаріальною конторою отримано відповідь на вказаний запит. Згідно довідки ATКБ «ПриватБанк» від 09.05.2023 № \~ \~ \~ \~20.1.0.0.0/7-230426/50164 на ім`я померлого [PERSON] у ATКБ «ПриватБанк» відкриті: -номер договору SAMDNWFC00021093067, номер \~ \~ \~ \~рахунку [NUMBER] , дата відкриття 26.08.2020, залишок 204 920 грн 76 коп; -номер договору\~SAMDN52000074036234,\~номер рахунку\~ [NUMBER] ,\~дата відкриття\~16.03.2013,\~залишок 4\~грн.\~69\~коп. 17 травня 2023 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини на вказані грошові вклади. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, отриманого 17.05.2023 № 00039705523 на підставі статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», було встановлено, що в період з 10 грудня 2013 року по 03 листопада 2020 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. З урахуванням отриманої інформації, завідувачем нотаріальної контори [PERSON] , [PERSON] було повідомлено про те, що залишок грошових коштів, які зберігаються на рахунку, є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Також, в матеріалах спадкової справи міститься заява колишньої дружини померлого [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що вона претендує на частку грошового вкладу, який зберігається у ATКБ «ПриватБанк», оскільки рахунок був відкритий [PERSON] в період зареєстрованого з нею шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Виходячи зі змісту звернення, позивача повідомлено про те, що відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Деталізована інформація щодо руху коштів на рахунках померлих власників не входить до переліку інформації, яка надається банком на запит нотаріуса. Таким чином, оскільки договір SAMDNWFC00021093067, номер рахунку [NUMBER] , відкритий [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, залишок грошових коштів, які зберігаються на ньому, є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Питання щодо зміни суми коштів, належних другому (колишньому) подружжя, з урахуванням руху таких коштів на рахунках, не належить до повноважень нотаріуса та є виключно компетенцією суду. (т.1 а.с. 16-17). Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.364 ЦК України, разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Окрім того, однією з підстав набуття власності є спадкування прав на майно за законом та за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду про захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі № 520/6366/13-ц (провадження № 61-12030св20) вказано, що «належними відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутності - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є син померлого [PERSON] (позивач) та батьки померлого [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права на грошові кошти у порядку спадкування та просить визнати за ним право на 1/3 частку грошових коштів що знаходяться на рахунку [NUMBER] AT КБ ПриватБанк після визнання смерті [INFO] батька [PERSON] після вирахування 1/2 частки спільного майна подружжя з [PERSON] за період з 26.08.2020 року (від дати відкриття картки) по 03.12.2020р. (по дату розірвання шлюбу). Відповідачем за даною позовною вимогою ним зазначена [PERSON] ,- колишня дружина [PERSON] , шлюб з якою розірвано 03 листопада 2020 року, що підтверджено матеріалами спадкової справи №220/2023. В той же час, як вірно зазначено позивачем в позовній заяві, колишня дружина [PERSON] права на кошти, що надійшли на картку спадкодавця [PERSON] , права не має, так як ті кошти входять до спадкової маси, до якої вона після припинення шлюбу відношення не має. Таким чином, для вирішення питання про визнання за позивачем [PERSON] права власності на грошові кошти у порядку спадкування та визнання за ним права на 1/3 частку грошових коштів, що знаходяться на рахунку [NUMBER] AT КБ ПриватБанк після визнання смерті [INFO] батька [PERSON] після вирахування 1/2 частки спільного майна подружжя з [PERSON] за період з 26.08.2020 року (від дати відкриття картки) по 03.12.2020р. (по дату розірвання шлюбу), відповідачами у даній справі слід залучити осіб, на права яких може вплинути прийняте рішення. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 15 травня 2019 року у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-цта № 554/9144/17, від 29 травня 2019 року у справі № 554/10303/17-ц, від 20 листопада 2019 року № 201/12877/16 (пункт 46), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24). Згідно з статтею 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Правом замінювати відповідача за власною ініціативою суд не наділений. Така процесуальна дія означала би порушення судом вищенаведених принципів змагальності та диспозитивності. З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що діючим законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем і зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Оскільки позивач у строки, встановлені ст.51 ЦПК України, із заявою про заміну первісного відповідача на належного відповідача чи залучення співвідповідачів до суду не звернулася, а нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни відповідача, залучення співвідповідачів за ініціативою суду, то зазначене унеможливлює правильне вирішення спору по суті і є самостійною підставою для відмови у позові. У зв`язку з наведеним, без залучення до участі у справі спадкоємців першої черги в якості відповідачів, суд не вправі робити висновки щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому позовна заява задоволенню не підлягає. Щодо заяви відповідачки про визнання позову, суд доходить таких висновків. Згідно з ч.1\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, суд відмовляє відповідачці у прийнятті визнання позову. В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що право спадкоємців врегулювати свої правовідносини шляхом укладення договорів про поділ спадкового майна при відсутності між ними спору передбачено спеціальними нормами щодо поділу спадкового майна (ст. ст.1278,\~1279 ЦК України) і це також узгоджується зі ст.6,\~627 ЦК України. У договорі про поділ спадкового майна спадкоємці мають право визначити яке майно переходить у власність кожному спадкоємцю, визначити розмір частки у спадщині (ч.3\~ст.1267 ЦК України), визначити конкретні речі, права та обов`язки. Договором про поділ спадщини сторони погоджують розподіл самого майна, проте право власності на майно оформляються свідоцтвом про право на спадщину, яке видається нотаріусом з урахуванням домовленостей сторін про розподіл спадкового майна. Порядкок укладення договору про поділ спадщини врегульовано пунктом 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі не досягнення згоди, поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом.

Outcome: dismissed