Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~Позивач звернулася до суду з позовом, поданим представником позивача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 63624 грн, 1076,42 грн інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 1520,22 грн; стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 19 червня 2023 року між нею та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в розмірі 63624 грн строком на 11 днів без відсотків за користування. 01 липня 2023 року по закінченню терміну дії договору відповідач позичених коштів не повернув. З відповідача підлягає стягненню неповернута сума боргу, інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми. Ухвалою від 30 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 19 червня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошову суму в розмірі 63624 грн, які зобов`язався повернути до 01 липня 2023 року, що підтверджується розпискою, підписаною відповідачем. За положеннями ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. За нормами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Всупереч наведеним нормам закону та умовам договору позики відповідач свої зобов`язання за спірним договором не виконав та грошові кошти в сумі 63624 грн у визначений договором строк не повернув. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики відповідач не надав. Матеріали справи не містять підтвердження повернення відповідачем коштів за договором позики у визначений ним строк. Оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені договором позики, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 63624 грн. Суд приймає до уваги здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 01 липня 2023 року по 16 квітня 2024 року, за яким сума трьох процентів річних від простроченої суми становить 1520,22 грн, сума інфляційних втрат за час прострочення становить 1076,42 грн. Враховуючи, що відповідач не повернув суму позики за спірним договором в обумовлений сторонами строк, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми. За таких обставин позов належить задовольнити. За правилами ст.141\~ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання професійної правової допомоги, укладений 12 квітня 2024 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням "Верітас". За умовами вказаного договору, клієнт уповноважує адвокатське об`єднання на виконання угоди по захисту та представництву її інтересів в суді стосовно стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 63624 грн. Гонорар адвоката за підготовку позовної заяви, інших процесуальних документів та представництво інтересів в суді становить 10000 грн, є фіксованим, не залежить від часу, необхідного для виконання взятих на себе адвокатом зобов`язань. 16 квітня 2024 року [PERSON] та адвокат Ільїн В.А. склали акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року, згідно з яким виконавцем надані послуги та виконані роботи: надано консультацію по суті предмета спору; складено позовну заяву; здійснено представництво інтересів замовника у суді. Вартість послуг становить 10000 грн. Позивач 16 квітня 2024 року сплатила Адвокатському об`єднанню «Верітас» 10000 грн на підставі договору про надання професійної правової допомоги від 12 квітня 2024 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №11. Повноваження представника позивача адвоката Ільїна В.А. підтверджуються долученим до справи ордером на надання правничої (правової) допомоги від 16 квітня 2024 року серії ВК № 1114046. Зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 16 квітня 2024 року послуги були надані адвокатом, про що свідчать матеріали справи, а отже, підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. При вирішенні питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу суд враховує незначну складність справи, об`єм доказової бази (1 арк.), обсяг наданих адвокатом послуг, предмет спору. З огляду на критерії розумності та пропорційності стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. \~ \~ На підставі наведеного та

Outcome: approved