Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

08 серпня 2023 року представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 08 серпня 2023 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа була передана судді Мицик С.А. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024, справа передана судді Левицькій Т.В. для розгляду. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є сином [PERSON] . З 17 вересня 2002 року його матір перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [INFO] його матір померла. Після смерті матері він прийняв спадщину та є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці спадщину після [PERSON] не прийняли, отже він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. 17.02.2011 року на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 01.02.2005 року, виданого Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області за [PERSON] було зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок був набутий [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а отже він є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, проте, 06.07.2023 року нотаріус винесла постанову про відмову йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що позивач не подав правовстановлюючий документ на спадкове майно. [PERSON] є власником житлового будинку, за яким зареєстроване право власності на житловий будинок та не визнає права позивача на спадкове майно. Посилаючись на те, що спірний житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , отже [PERSON] , враховуючи рівність часток у праві спільної сумісної власності подружжя, належала 1/2 частина житлового будинку, позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, представник позивача просив суд визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з будівлями, загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~07 листопада 2023 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування зустрічного позову, представник зазначив, що з 17 вересня 2002 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , після укладення шлюбу остання змінила прізвище на [PERSON] . До спільного проживання з нею він мав житловий будинок [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житловий будинок ним було отримано 01.02.2005 року, право власності було зареєстровано за [PERSON] [INFO] дружина [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з відповідної частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки 3,57 га, кадастровий номер: 2131245553206. Спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , її син [PERSON] та донька [PERSON] . Оскільки за життя дружина висловлювала бажання, щоб земельна ділянка залишилася її сину [PERSON] , [PERSON] не заперечував, щоб останній отримав свідоцтво про право на спадщину на неї. В той же час, за життя [PERSON] бажала, щоб спірний житловий будинок залишився її чоловіку, оскільки даний будинок існував ще до укладення шлюбу. [PERSON] прийняв спадщину після померлої дружини, оскільки був зареєстрований з нею за однією адресою. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, представник позивача за зустрічним позовом просив суд, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача 1073,00 грн судового збору, витрати на проведення експертизи для визначення ринкової вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 2000,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. 20 листопада 2023 року представник позивача за первісним позовом подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що [PERSON] фактично не заперечує того факту, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя та того, що [PERSON] належала 1/2 частка спірного будинку. Спадкоємцем вказаної частини є [PERSON] , оскільки є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, [PERSON] спадщину після померлої не прийняв, тому не має право на успадкування 1/4 частини спірного домоволодіння. Крім того, [PERSON] не оспорює та не заперечує права [PERSON] на 1/2 частину спірного домоволодіння як на частку у спільному майні подружжя, а навпаки визнає цей факт, про що зазначено у первісному позові, тому його права є непорушеними, а тому не підлягають судовому захисту. Посилаючись на викладене, представник просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, стягнути судові витрати з позивача за зустрічним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав із наведених у ньому підстав, заперечував проти задоволення зустрічного позову Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, просив задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи як за первісним так і за зустрічним позовами - Градизької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] , відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.11.2019 (а.с.11). [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с.8). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 17.09.2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9-10). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 331988930 від 11.05.2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 071275 від 01.02.2005 року, виданого Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області (а.с.18). Постановою від 06.07.2023 року державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не подав правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.19). Вирішуючи питання в частині належності житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] до спадкового майна померлої, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, [PERSON] з 17.09.2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В період зареєстрованого шлюбу, [PERSON] набуто у власність на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2005 року житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц,\~провадження № 14-325цс18, й неодноразово підтриманий Верховним Судом, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Отже, приймаючи до уваги те, що на майно, набуте за час шлюбу,\~діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.\~1\~ст.\~70\~Сімейного кодексу\~України,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд дійшов висновку, що [PERSON] на момент її смерті належала саме 1/2 частина спірного житлового будинку. Вирішуючи позовну вимогу зустрічного позову в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] як на частку у спільному майні подружжя, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд констатує, що захисту в судовому порядку підлягають лише порушені права, що є основоположним принципом для функціонування правової системи та забезпечення правосуддя. Цей принцип гарантує, що суди розглядають лише ті справи, де є реальні порушення, та забезпечують ефективний захист і відновлення прав сторін. Разом з тим, як встановлено судом, право власності на спірний житловий будинок в цілому зареєстроване за [PERSON] , належність будинку до спільного сумісного майна подружжя не оспорюється позивачем за первісним позовом, крім того, представником позивача за первісним позовом, як у позовній заяві, так і в ході судового розгляду визнається обставина належності [PERSON] саме 1/2 частини житлового будинку як частки у спільному майні подружжя. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку як спільного сумісного майна подружжя не оспорюється позивачем за первісним позовом та не є порушеним, суд дійшов висновку, що воно не підлягає судовому захисту, тому зустрічний позов в цій частині до задоволення не підлягає. Вирішуючи позовну вимогу первісного позову про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та позовну вимогу зустрічного позову про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку, суд зазначає наступне. Згідно копії спадкової справи № 46/2020, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , остання на момент смерті була зареєстрована разом з чоловіком [PERSON] . [PERSON] від прийняття спадщини після померлої відмовився, про що надав відповідну заяву до нотаріуса. [PERSON] , який є сином померлої звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. На ім`я [PERSON] видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.121-148). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як зазначено\~в ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України,\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, [PERSON] , який є сином померлої та [PERSON] , який є чоловіком померлої є спадкоємцями після померлої [PERSON] першої черги. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як зазначено в ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] , який є сином померлої та не проживав з нею на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Спадкоємець [PERSON] , який є чоловіком померлої та проживав з нею на момент відкриття спадщини, від прийняття спадщини після померлої відмовився, про що надав відповідну заяву до нотаріуса. За таких обставин, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, є її син - [PERSON] (позивач за первісним позовом). Приймаючи до уваги те, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на успадкування вказаного майна, тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи те, що [PERSON] від прийняття спадщини після померлої відмовився, суд дійшов висновку, що він не має права на успадкування майна після померлої, тому зустрічний позов в частині визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Приймаючи до уваги те, що первісний позов задоволено, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір. Разом з тим, судовий збір сплачений [PERSON] , а також інші витрати не підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved