Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 05 лютого 2022 року відповідач уклав із ним договір про споживчий кредит № 1839471 яким товариство надало відповідачу кредитні кошти в сумі 8\~000 гривень 00 копійок на 30 днів. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує та у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, останній просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 24\~000 гривень 00 копійок (а.с. 1 4). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 56, 59, 61). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 05.02.2022 року між сторонами в електронній формі укладено Договір про споживчий кредит № 1839471 за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 8\~000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (а.с. 15 20). Відповідно до п. 1.4. договору товариство перерахувало суму позики на банківський рахунок вказаний позичальником, що підтверджується інформаційною довідкою № 295/12 від 26.12.2023 року (а.с. 29). Тобто, позивач виконав умови укладеного між сторонами договору про споживчий кредит. Згідно із п. 2.5.1. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; - 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 2.3 цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Також, у зв`язку із укладанням вказаного договору правовідносини між сторонами врегульовано Правилами надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «Веллфін» (а.с. 8 14). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем за вказаним кредитним договором. Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.12.2023 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24\~000 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8\~000 гривень 00 копійок і заборгованість по відсоткам 16 000 гривень 00 копійок (а.с. 21 28). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved