Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.12.2023 року позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про\~стягнення заборгованості,\~мотивуючи свій\~позов тим,\~що між\~Акціонерним товариством\~«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК»\~та [PERSON] \~02.05.2019\~року укладено\~кредитний договір\~№2001302866901.\~На підставі\~даного кредитного\~договору [PERSON] \~видано кредитну\~картку з\~кредитним лімітом\~в 15\~000\~грн.,\~який на\~сьогодні складає\~79\~361\~грн.\~Відповідач не\~виконує свої\~кредитні зобов`язання\~належним чином\~довготривалий строк.\~Заборгованість відповідача\~перед позивачем\~станом на\~10.08.2023\~року складає\~125\~632\~грн.\~10\~коп.,з яких: 79\~360 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 46\~271 грн. 39 коп. заборгованість за процентами. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість у сумі 125\~632 грн. 10 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~684 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.01.2024 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства\~«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості(а.с.44). Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України розгляд справи належить проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~04.03.2024 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з Клопотанням про закриття провадження у справі №554/11599/23 на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України в частині стягнення суми 64\~000 грн. (а.с.54-58). Вказував, що сплатив банку заборгованість в сумі 64\~000 грн. та просив суд залучити до справи квитанції про сплату заборгованості. \~ \~ \~ \~17.04.2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Висота І.А. надала суду Заяву та Відзив на позов, в якому просила суд поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та долучити вказаний відзив на позовну заяву до матеріалів справи №554/11599/23. Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 125\~632 грн. 10 коп. по справі №554/11599/23. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18\~000 грн. (а.с.63-66, а.с.83-94). \~ \~ \~ \~16.05.2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Висота І.А. надала суду Клопотання, в якому просила суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 125\~632 грн. 10 коп. по справі №554/11599/23. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18\~000 грн. (а.с.121-128). \~ \~ \~ \~В судове засідання представник Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Киричук Г.М. не з`явився. В тексті позовної заяви просив суд розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника банку. Проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечують. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Сватенко В.Б. в задоволенні позовних вимог банку просила суд відмовити, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та безпідставними. \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Киричук Г.М. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON] адвоката Сватенко В.Б., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 02.05.2019 року між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] \~було укладено\~Заяву №2001302866901\~на приєднання\~до Договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб (а.с.3).\~На підставі\~даного договору\~відповідачу було\~надано банком грошові кошти у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На даний час позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 125\~632 грн.10 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 79\~360 грн. 71 коп.; заборгованість за процентами в розмірі 46\~271 грн. 39 коп. Суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного банку «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК» необхідно відмовити з наступних підстав. По-перше, у Заяві №2001302866901 містяться часткові дані про номер рахунку, що підлягає відкриттю №26201111860007**, про номер Кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) N? [NUMBER] , розмір кредитного ліміту (15000 грн.). Також у заяві визначено реальну річну процентну ставку 47,88%, разом з тим, слід зазначити, що реальна процентна ставка - це не річні відсотки за кредитом, не плата за обслуговування кредитної заборгованості, реальна процентна ставка банку - це внутрішня ставка банка, яка відображає ефективність використання банком грошових коштів (платежів клієнта по кредиту, що вносяться на користь банку), це своєрідний показник прибутковості банку. Реальна процентна ставка може бути корисна для реалізації права вибору, а саме щоб побачивши реальні ставки різних банків, споживач міг порівняти їх пропозиції. Зазначене, зокрема підтверджується тим, що у розділі 4 Паспорту споживчого кредиту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, більше того, якщо перевірити обчислення процентів по наданому позивачем розрахунку заборгованості, то обраховані проценти обчислені по ставці іншій ніж 47,88%, до того ж більшій. В обґрунтування позову АТ «ПУМБ» надано копію Заяви №2001302866901, Паспорту споживчого кредиту б/н, інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до «2» травня 2019 року, Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «06» квітня 2018 року), розрахунок заборгованості, виписку з 02.05.2019 року по 10.08.2023 року та розрахунок заборгованості. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Так, Заява №2001302866901 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, часткові дані про номер рахунку, що підлягає відкриттю та Кредитної картки, розмір кредитного ліміту (15000 грн.), але не містить даних про умови кредитування, в тому числі не зазначена процентна ставка. Крім того, у змісті вказаної Заяви міститься така незрозуміла фраза «... підписанням цієї Заяви підтверджую свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах». У Паспорті споживчого кредиту б/н вказано, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною до «2» травня 2019 року, тобто діє до 02.05.2019 року, а саме до дати кредитування та вичерпує свою дію до 02.05.2019 року, тобто на кредитні відносини по Заяві №2001302866901 від 02.05.2019 року не поширюється, що, зокрема, підтверджується тим, що містить позначку, про те що «умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеній у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо», тобто вказаний паспорт не встановлює остаточних умов кредитування, а тому відповідач не міг розраховувати, що саме інформація вказана в Паспорті буде використовуватись позивачем для визначення умов кредитування, більше того вказаний Паспорт не містить жодних даних, на які кредитні відносини він міг би поширювати свою дію, оскільки не містить інформації ні про номер кредитного договору чи Заяви, ні про номер рахунку чи картки. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов?язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо. За відсутності зазначеної інформації не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків, комісії) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов?язання позичальником (неустойки). При цьому, у розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення. Таким чином, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер. Тому він не є підтвердженням ознайомлення відповідача з конкретною відсотковою ставкою по кредиту. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надана позивачем Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «06» квітня 2018 року), з огляду на її мінливий характер, не можне вважати складовою кредитного договору, в тому числі щодо будь-яких встановлених нею умов та правил, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов?язків кожної із сторін, якщо вона не підписана та не визнається позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві. Так, відповідач заперечує щодо того, що він був ознайомлений з Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «06» квітня 2018 року) наданою в якості додатків до позову, яка як вказано у Заяві N?2001302866901 розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:\~pumb.ua, оскільки вказана Публічна пропозиція взагалі відсутня на зазначеному вище сайті та відповідно була відсутня станом на час підписання Заяви №2001302866901 від 02.05.2019 року та в подальшому, що, зокрема, підтверджується знімками екрану з cant,\~pumb.ua\~y postiniatpobatks y BKazuApxisdakis» зa 2018-2020 роки, а саме Публічна пропозиція, яка діє з 06.04.2018 відсутня. Отже, як вбачається з додатків до позовної заяви, Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «06» квітня 2018 року) не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.05.2019 року шляхом заповнення Заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитування, в тому числі розмір процентів за користування кредитом, відповідальності у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов?язань тощо. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву від 02.05.2019 року, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили відповідні умови. Вказана позиція відповідача повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 про стягнення заборгованості за кредитом, де визначено, що «роздруківка позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування». Також Верховний Суд у вказаній вище постанові дотримується таких висновків «Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_З щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року N?543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та унеможливив покладання на слабшу сторону-споживача невиправданий тягар з?ясування змісту кредитного договору». Отже, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпис позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов?язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договора, позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов?язання виконати боржником обов?язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «ПУМБ» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів, оскільки, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом чи неустойку, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення вказаних сум з відповідача. Таким чином у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 46\~271 грн.39 коп. необхідно відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 02.05.2019 року, яким є заява №2001302866901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була підписана відповідачем. Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості станом на 10.08.2023 року, а саме колонку «Фактичне погашення», можна дійти висновку, що позивачем станом на 10.08.2023 року було зараховано в рахунок процентів за користування кредитом кошти сплачені відповідачем в сумі 60\~645 грн. 89 коп. Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 02.05.2019 року, не передбачена сплата процентів за користування кредитом, зараховані позивачем кошти в рахунок процентів в сумі 60\~645 грн. 89 коп. необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту в сумі 79\~360 грн. 72 коп., тобто залишок несплаченої суми тіла кредиту станом на 10.08.2023 року складав 18\~714 грн. 82 коп. Разом з тим, відповідач після 10.08.2023 року сплатив на користь позивача кошти в сумі 74 000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які приєднані до матеріалів справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки розмір зарахованих позивачем коштів станом на 10.08.2023 року в рахунок процентів, які не передбачені умовами кредитного договору, та сплачених відповідачем коштів після 10.08.2023 року, що в загальному розмірі складають 134\~645 грн. 89 коп. перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. По-друге, загалом позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу у розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України, а лише наведено посилання на нормативно-правові акти без належного обґрунтування своєї правової позиції, а також не надано належно обгрунтованого розрахунку заборгованості. За таких обставин неможливо визначити утворення заявленої позивачем суми заборгованості у розмірі 125\~632 грн. 10 коп., що складається з 79\~360 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 46\~271 грн. 39 коп. заборгованості за процентами. Згідно з поданого документу з назвою «Розрахунок заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за Кредитним договором №2001302866901 від 02.05.2019 року зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 10.08.2023 року (включно)», складеного представником АТ «ПУМБ» Височин Є.М., прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 125\~632 грн. 10 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 79\~360 грн.71 коп., заборгованість за відсотками в розмірі становить 46\~271 грн. 39 коп. Крім того, розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором доданий до позову не містить суми на яку нараховуються проценти, розміру процентної ставки за якою здійснено розрахунок відсотків, періоду за який здійснено розрахунок відсотків тощо, а тому неможливо встановити порядок утворення сум, зазначених позивачем, період її утворення, правову природу нарахованих процентів, їх розмір. Таким чином, розрахунок заборгованості доданий до позову не може бути прийняти до уваги судом, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості. Отже, за відсутності належним чином обґрунтованого розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості встановити розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом чи неустойкою, порядок нарахування відсотків (розмір процентної ставки), період їх виникнення та нарахування, що унеможливлює встановлення обгрунтованості вимог банку про стягнення коштів в розмірі вказаному у позові, в тому числі відсотків станом на 10.08.2023 року, тобто після\~спливу строку\~кредитування, а тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 46\~271 грн.39 коп. необхідно відмовити. Більше того, у зв?язку з відсутністю належним чином обґрунтованого розрахунку заборгованості, відсутні підстави для включення позивачем суми в розмірі 60\~645 грн.89 коп. в рахунок сплачених процентів, та відповідно вказана сума має бути зарахована в рахунок сплати коштів за тілом кредиту, а тому з урахуванням сплачених відповідачем коштів в розмірі 74\~000 грн. після 10.08.2023 року, заборгованість за кредитом в розмірі 79\~360 грн. 71 коп. також відсутня, а позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. По-третє, кредитна картка № [NUMBER] має строк дії до 03/22, що підтверджується інформацією з застосунку «ПУМБ online». Таким чином, строк спливу дії картки є кінцевим строком дії Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанов від 19 лютого 2020 року у справі №202/8728/14-ц (провадження №61-36045св18) про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, у вказаній постанові Верховного Суду щодо стягнення процентів зазначено таке: «Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10c18. 31 серпня 2008 року є строком спливу дії картки та кінцевим строком дії кредитного договору. Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів після 31 серпня 2008 року (закінчення строку кредитування) не грунтуються на вимогах чинного законодавства». Аналогічної позиції Верховний Суд дотримується також у постанові від 03 червня 2020 року у справі №569/13606/17 (провадження №61-3426св19). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, (а також у багатьох інших поставах), також викладено позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, позивач не звертається до суду з вимогою про стягнення з позичальника коштів в розмірі, встановленому в ст.625 ЦК України, в разі несвоєчасного виконання грошового зобов?язання. Згідно заяви №2001302866901 від 02.05.2019 року, [PERSON] видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії якої згідно з застосунку «ПУМБ online» становить 03/22, тобто до березня 2022 року, тобто щонайбільше до 31 березня 2022 року. Варто зазначити, що твердження позивача, що відповідач продовжував користуватися картою до 16.01.2023 року не відповідають дійсності, відповідач лише здійснював внесення коштів, але після 03.2022 карткою, а саме коштами не користувався, якщо вказати точніше, то останнє користування коштами датовано 17.12.2021 року, що підтверджується випискою по рахунку, на яку посилається сам позивач, після вказаної дати відбувалось лише внесення коштів. Отже, стосовно нарахування відсотків за користування кредитом суд звертає увагу, що після спливу строку дії картки, який є кінцевим строком дії кредитного договору, у банку було відсутнє право нараховувати відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом, з огляду на це, позовна вимога позивача про стягнення таких процентів є безпідставною. Оскільки, строк дії даного кредитного договору закінчується у березні 2022, у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи щонайбільше з 01 квітня 2022 року. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів нарахованих після 31 березня 2022 (закінчення строку кредитування з урахуванням його найбільшого можливого строку) не грунтуються на вимогах чинного законодавства України. Відповідно до наданого до позову розрахунку заборгованості, банком нараховані відсотки після 01 квітня 2022 року, тобто поза межами дії (карти) кредиту, а тому нарахування позивачем процентів в розмірі 50\~637 грн. 59 коп. є необґрунтованим, а вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 46\~271 грн. 39 коп. не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача адвокат Сватенко В.Б. просила суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 18 000 грн. Суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що [PERSON] надавала правничу допомогу адвокати Висота І.А., Сватенко В.Б., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 05.04.2024 року (а.с.68, 71, 111-114), Актом прийняття-передачі наданих робіт (послуг) від 10.06.2024 року. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи те, що адвокатами Висота І.А., [PERSON] було надано [PERSON] правничу допомогу на суму 18 000 грн., що підтверджується документально, суд враховуючи складність справи, та обсяг наданих адвокатами послуг, а також те, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь [PERSON] у розмірі 18 000 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved