Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Національного авіаційного університету в особі відокремленого структурного підрозділу Льотної академії Національного авіаційного університету про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що працювала на посаді інспектора відділу міжнародних зв`язків у Льотній академії Національного авіаційного університету до 16.01.2024 року. Під час її знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з липня по грудень місяці 2023 року у розмірі 31\~199,02 грн. В зв`язку із невиплатою їй заробітної плати, в листопаді 2023 року вона звернулась з відповідною заявою про порушення трудового законодавства до комісії по трудовим спорам. За наслідками розгляду її звернення, комісією було прийнято рішення про стягнення з Льотної академії Національного авіаційного університету заборгованості за період липень жовтень місяці 2023 року в розмірі 20 546,02 грн. В подальшому вона звернулась з рішенням комісії до Солом`янського відділу державної виконавчої служби, проте станом на 30.04.2024 року, заборгованість за період липень - жовтень місяці 2023 року роботодавцем не погашена. Також відповідач не виплатив їй заробітну плату за листопад та грудень місяці 2023 року, на загальну суму 10 653 грн., ці кошти нею не стягувались з відповідача ні в судовому порядку, ні згідно з вимогами ст. 221 КЗпП України, що змушує звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2024 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідачем відзив на позов не подано. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] , працювала на посаді інспектора відділу міжнародних зв`язків у Льотній академії Національного авіаційного університету. 16.01.2024 року позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 19 січня 2024 року, що підтверджується наказом про звільнення від 14.01.2024 року № 34/о. Відповідачем [PERSON] була нарахована,\~але не\~виплачена заробітна\~плата у\~розмірі 10\~653\~грн.\~за листопад\~та грудень\~2023\~року,\~що підтверджується довідкою про доходи № 551 від 04.04.2024 року. Частиною 3\~статті 6 Конституції України\~встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до\~ст. 94 КЗпП України\~та\~ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці"\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч. 1 ч. 2\~Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до положень ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати №95, яка ратифікована 31 січня 1961 року, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати). Статтею 141 КЗпП України\~встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі. Положенням ч. 1\~ст. 21 Закону України "Про оплату праці"\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною 2\~статті 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Посилання представника відповідача на відсутність фінансової можливості своєчасно виплачувати заробітну плату позивачеві суд не приймає до уваги. Згідно довідки № 551 від 04.04.2024 року, відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі 10 653 грн. Як видно, між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10 653 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають повному задоволенню, то за правилами\~ст. 141 ЦПК України\~із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1\~211,20 грн. Згідно із\~ст. 430 УПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved