Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] 25.07.2017 року був укладений кредитний договір, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у вигляді відкриття кредитної лінії в сумі 200 000 грн. з умовою сплати процентів в розмірі 39,99% річних. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», яка станом на 20.12.2021 року становила 38 671,49 грн. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови договору та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка становить 38 671,49 грн, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.07.2017 року; копію паспорту споживчого кредиту від 25.07.2017 року; копію акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.07.2017 року; копію договору факторингу №4 від 20.12.2021 року з додатком; копію платіжного доручення №34291 від 20.12.2021 року; виписку по рахунку; розрахунок заборгованості; копію договору №02/10-23 від 02.10.2023 року про надання юридичних послуг; копію додаткового договору №3 від 25.01.2024 року; копію акту приймання-передачі виконаних робіт №3 від 25.01.2024 року; копію платіжної інструкції №391 від 26.01.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] 25.07.2017 року був укладений кредитний договір, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у вигляді відкриття кредитної лінії в сумі 200 000 грн. з умовою сплати процентів в розмірі 39,99% річних. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», яка станом на 20.12.2021 року становила 38 671,49 грн, з яких 33\~235,13 грн заборгованість за тілом кредиту, 5\~436,36 грн заборгованість за процентами. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача становить 38 671,49 грн, з яких 33\~235,13 грн заборгованість за тілом кредиту, 5\~436,36 грн заборгованість за процентами. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. \~ \~ \~ \~Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 38 671,49 грн в межах заявлених позовних вимог. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. Що стосується витрат позивача на правову допомогу в сумі 7100 грн, то такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За такого, розподілу між сторонами підлягають лише витрати на професійну правничу допомогу адвоката, натомість з наданих суду доказів слідує, що відповідна правова допомога позивачу надавалась іншою юридичною особою, але не надані докази, що така правнича допомога була надана адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, тому така допомога не може визнаватись професійною правничою допомогою, а, отже не підлягає розподілу між сторонами. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved