Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У листопаді 2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 033,50 грн., а також витрати з оплати судового збору в сумі 2684 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути. В позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. Ухвалою судді від 21 листопада 2023 року в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов, строки визначені ухвалою суду про відкриття провадження для надання відзиву відповідачем пропущено. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та день розгляду справи повідомлялась належним чином. Неодноразово направляла до суду клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку з проходженням лікування, однак доказів поважності причин неявки жодного разу не надала. Суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними та вважає за можливе здійснювати розгляд справи у її відсутність. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд установив, що 24 грудня 2021 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит № 1786101 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного сторонами договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 7 500, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Позивачем у порядку, встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 7 500, 00 грн, що підтверджується повідомленням № 218/11 від 07 листопада 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час, як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно з п. 1.5. договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1, 8 процент від суми позики, але не менше ніж 50, 00 грн за перший день користування позикою; -1, 8 процент від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня у межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору; При цьому, нарахування процентів проводиться у момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до розрахунку позивача, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 07 листопада 2023 року становить 16 033, 50 грн, з яких: 5 758, 50 грн - основний борг; 10 275, 00 грн - заборгованість по відсоткам. Позивачем у порядку, встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 7 500, 00 грн, що підтверджується повідомленням № 218/11 від 07 листопада 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. При цьому, ТОВ «Платежі Онлайн» є оператором послуг платіжної інфраструктури, яке уповноважено надавати окремі види послуг в платіжній системі та здійснювати операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів, та діяльність якої регулюється, зокрема, нормами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, за умовами укладеного між сторонами договору позики № 1786101 від 24 грудня 2021 року ТОВ «Веллфін» надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язався повернути до 23 січня 2022 року, тобто строк кредитування був встановлений терміном в 30 днів, через що ТОВ «Веллфін», відповідно до статті 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 23 січня 2022 року, а після закінчення строку його кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь товариства заборгованості за відсотками. Крім того, розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по процентах за користування позикою в сумі 7 500, 00 грн включає період 136 календарних дні, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період після 23 січня 2022 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Так, відповідно до п. 1.5.1. договору позики № 1786101 від 24 грудня 2021 року позичальник повинен сплатити 1, 8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою та 1, 8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, отже за період користування кредитними коштами [PERSON] мала б сплатити 4 050 грн. Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, [PERSON] сплатила в рахунок заборгованості за кредитом 6 466, 50 грн., загальна сума заборгованості за кредитом становить 11 550 грн., отже з відповідача на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5 083,50 грн. Згідно з частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 850,82 грн (31,70 % від 2 684, 00 грн).

Outcome: partial