Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 17.09.2006 року Виконавчим комітетом Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. У шлюбі у них народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Вказував, що між ними суттєво погіршились стосунки у зв`язку із втратою почуття кохання один до одного, як наслідок кожен з них став жити окремим життям. Неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Непорозуміння між ними та виникаючі конфлікти в минулому, фактичне припинення спільного життя ннегативно вплинули на загальну моральну атмосферу в сім`ї. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечать його особистим інтересам. Крім того зазначив, що спору щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя у них немає, вони дійшли згоди, що діти після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати із батьком. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дітей залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17.09.2006 року Виконавчим комітетом Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №09, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати дітей разом із батьком, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків буде проживати дитина відсутній, а тому просив залишити дочок після розірвання шлюбу проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Також між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., договір про визначення місця проживання дітей, згідно якого батьки досягли згоди щодо місця проживання їх дітей, а саме разом із батьком. Дану обставину також підтвердила і відповідачка визнаючи позовні вимоги. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що діти після розірвання шлюбу й надалі залишаються проживати разом із батьком та перебуватимуть на його самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дітей, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved