Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд за своєю мамою, [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи. В поданій\~заяві вказував\~на те,\~що його\~мама,\~ [PERSON] ,\~є непрацездатною\~особою,\~отримує пенсію\~по інвалідності,\~а оскільки\~вона є\~інвалідом II\~групи,\~часто хворіє,\~тому потребує\~постійного стороннього\~догляду та\~допомоги,\~не здатна\~до самообслуговування,\~що підтверджується\~довідкою до\~акту огляду\~МСЕК серії\~12\~ААГ №\~685049,\~виданою 01.12.2023\~року та\~пенсійним посвідченням\~інваліда II\~групи № [NUMBER] \~серії [NUMBER] ,\~виданого21.01.2024 року. Такий догляд за нею здійснюю заявник її син, [PERSON] , оскільки його батько, [PERSON] є також непрацездатною особою, пенсіонер, часто хворіє, потребує постійного стороннього догляду і сторонньої допомоги, а тому не може здійснювати за нею догляд. Інших осіб, крім заявника - її сина, [PERSON] , які могли би здійснювати постійний сторонній догляд за [PERSON] , немає. Для заявника юридичне значення має встановлення в судовому порядку факту, що він здійснюю постійний догляд за особою, яка є моєю мамою і згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 685049, виданою 01.12.2023 року потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування, і у якої відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд, оскільки це породжує виникнення для мене прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг та виплат, визначених Законом України від 19.06.2003 року № 966-ІУ «Про соціальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичними особами, які надають соціальні пільги». Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, натомість 11.06.2024 року подали до суду з письмові заяви про проведення розгляду справи без їх участі. Подану заяву підтримали, просили її задовольнити. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заява [PERSON] , є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1983 року народження, заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №685049 від 01.12.2023 року та копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 25.01.2024 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, безтерміново. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 08.04.2024 року, складеного комісією в складі: депутата міської ради [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , 1956 року народження, яка згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ №685049 від 01.12.2023 року є інвалідом ІІ групи та потребує стороннього догляду, оскільки не здатна до самообслуговування. Також разом із неню проживає її чоловік [PERSON] , який є пенсіонером, часто хворіє та також потребує стороннього догляду. Можливість здійснювати догляд за [PERSON] має її син [PERSON] , про що остання не заперечує в присутності сусідів. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 02.01.2013 року, [PERSON] , [INFO] є пенсіонером за віком. Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/004568801 від 07.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно частини 6 статті 13 Закону України\~«Про соціальні\~послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю І групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною 7 статті 13 Закону «Про\~соціальні послуги» передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Окрім цього, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту заяви та досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] , який фактично проживає в с.Ожеве Дністровського району Чернівецької області, має можливість та здійснює постійний догляд за своєю мамою [PERSON] . Окрім цього, зі змісту заяви судом також встановлено, що будь-які інші особи, які б могли здійснювати такий догляд за [PERSON] відсутні, адже її чоловік [PERSON] , 1956 року народження, є пенсіонером та часто хворіє. Від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за [PERSON] , яка цього потребує, залежить виникнення прав та обов`язків, зокрема визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», а також для захисту прав хворого, який за станом здоров`я потребує постійного догляду. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , слід задовольнити в повному об`ємі.

Outcome: approved