Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Приватним підприємством «Лео Гарант Транс» (далі позивач, ПП «Лео Гарант Транс») звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 48\~807,82 грн. та суму судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що ПП «Лео Гарант Транс» надаються послуги з перевезення вантажним транспортом як в межах України, так і за кордоном. [PERSON] працював у ПП «Лео Гарант Транс» на посаді водія автотранспортного засобу першого класу з 09.05.2022 по 12.07.2023. В його посадові обов`язки входило керування автомобільним транспортним засобом зі спеціальним обладнанням, подавання автопоїзда до навантаження та розвантаження, а також завантаження, розвантаження, розміщення та кріплення вантажів ( утому часилі небезпечних, великовагових, негабаритних) у кузовах автотранспортних засобів (п.п. 2.1., 2.5., 2.9., 2.10. Робочої інструкції водія автотранспортного засобу. Між ПП «Лео Гарант Транс» та ТОВ «Аско-Експедиція» був укладений Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №\~435 від 31.10.2022, відповідно до якого Замовник замовляє, а перевізник бере на себе зобов`язання за плату надати послуги з перевезення вантажів. Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що до зобов`язання ПП «Лео Гарант Транс» входить в тому числі обов`язок силами водія транспортного засобу здійснити перевезення згідно Заявки, забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, включно з перевіркою зовнішнього стану вантажу, перерахуванням кількості вантажу на предмет відповідності Заявці і товаросупровідним документам, з урахуванням всіх вимог клієнта, і виробників вантажу (автомобілів); забезпечити цілісність і схоронність прийнятого для перевезення вантажу, а також вжити заходів для забезпечення своєчасного та безпечного перевезення вантажів Клієнта, як того можуть вимагати обставини. У відповідності з умовами Договору, Замовником було надано заявку № 1 від 26.12.2022 на перевезення товарних автомобілів MERCEDES-BENZ за маршрутом м. Сважендз (Польща) м. Київ (Україна), що підтверджується міжнародною накладною CMR №\~0000420 від 27.12.2022 У відповідності до наказу № 23122 від 23.12.2022 [PERSON] був відряджений у відрядження до м. Сважендз з 24.12.2022 по 30.12.2022 з метою перевезення вантажу на замовлення ТОВ «Аско-Експедиція», а саме легкових автомобілів MERCEDES-BENZ. При виконанні вантажно-розвантажувальних робіт [PERSON] грубо порушив свої посадові інструкції, не дотримався правил з техніки безпеки, внаслідок чого допустив значні пошкодження частини вантажу. При отриманні Вантажоодержувачем товарного автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 4MATIC (VIN [NUMBER] ) було виявлено пошкодження переднього лівого колісного диску та резини, які утворилися під час перевезення, що підтверджено поясненнями водія автовоза [PERSON] від 30.12.2022. При поверненні з відрядження останнім було приховано цей факт. 12.07.2023 [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортного засобу першого класу за власним бажанням відповідно до чт 38 КзПП України. 26.11.2023 ПП «Лео Гарант Транс» вперше дізналося про нанесений збиток ТОВ «Аско-Експедиція», коли отримало претензію № 222/ASK від 20.11.2023 про відшкодування збитків на суму 48\~807,82 грн. Саме таку суму було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 4MATIC. 04.12.2023 ПП «Лео Гарант Транс» було сплачено на користь ТОВ «Аско-Експедиція» ці грошові кошти. Вказує, що відповідно до Робочої інструкції, водій несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди (п.4.3.) та за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені інструкцією (п.4.1.). Позивач вказує, що на дату звільнення відповідача з роботи, про завдання матеріальної шкоди ще не було відомо, тому позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію задля досудового врегулювання спору, яка була залишена без реагування. Тому позивач звернувся за захистом свого права до суду. Ухвалою суду від 23.01.2024 року позовну заяву ПП «Лео Гарант Транс» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 23.01.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600245533095 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 14.02.2024 року, що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] працював у ПП «Лео Гарант Транс» на посаді водія автотранспортного засобу першого класу з 09.05.2022 по 12.07.2023 (а.с. 14, 16). В його посадові обов`язки входило керування автомобільним транспортним засобом зі спеціальним обладнанням, подавання автопоїзда до навантаження та розвантаження, а також завантаження, розвантаження, розміщення та кріплення вантажів (утому числі небезпечних, великовагових, негабаритних) у кузовах автотранспортних засобів (п.п. 2.1., 2.5., 2.9., 2.10. Робочої інструкції водія автотранспортного засобу) (а.с. 24-27). Між ПП «Лео Гарант Транс» та ТОВ «Аско-Експедиція» був укладений Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №\~435 від 31.10.2022, відповідно до якого Замовник замовляє, а перевізник бере на себе зобов`язання за плату надати послуги з перевезення вантажів (17-20). Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що до зобов`язання ПП «Лео Гарант Транс» входить в тому числі обов`язок силами водія транспортного засобу здійснити перевезення згідно Заявки, забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, включно з перевіркою зовнішнього стану вантажу, перерахуванням кількості вантажу на предмет відповідності Заявці і товаросупровідним документам, з урахуванням всіх вимог клієнта, і виробників вантажу (автомобілів); забезпечити цілісність і схоронність прийнятого для перевезення вантажу, а також вжити заходів для забезпечення своєчасного та безпечного перевезення вантажів Клієнта, як того можуть вимагати обставини. У відповідності з умовами Договору, ТОВ «Аско-Експедиція» було надано заявку № 1 від 26.12.2022 на перевезення товарних автомобілів MERCEDES-BENZ за маршрутом м. Сважендз (Польща) м. Київ (Україна), що підтверджується міжнародною накладною CMR №\~0000420 від 27.12.2022 (а.с. 30-31). У відповідності до наказу № 23122 від 23.12.2022 [PERSON] був відряджений у відрядження до м. Сважендз з 24.12.2022 по 30.12.2022 з метою перевезення вантажу на замовлення ТОВ «Аско-Експедиція», а саме легкових автомобілів MERCEDES-BENZ (а.с. 15). При отриманні ТОВ «Аско-Експедиція» товарного автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 4MATIC (VIN [NUMBER] ) було виявлено пошкодження переднього лівого колісного диску та резини, які утворилися під час перевезення, що підтверджено поясненнями водія автовоза [PERSON] від 30.12.2022 (а.с. 32). Зокрема, [PERSON] пояснив, що при завантаженні автомобілів у Польщі, ним повний огляд автомобілів не здійснювався та пошкоджень виявлено не було. 26.11.2023 ПП «Лео Гарант Транс» отримало від ТОВ «Аско-Експедиція» претензію на відшкодування збитків, зокрема щодо відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 4MATIC (VIN [NUMBER] ), яка склала 48\~807,82грн. (а.с. 28-29). На підтвердження вартості відновлювального ремонту було надано Акт виконаних робіт на суму та Рахунок-фактуру № 0000001014 від 13.01.2023 (а.с. 33, 34). 04.12.2023 ПП «Лео Гарант Транс» було сплачено на користь ТОВ «Аско-Експедиція» вартість відновлювального ремонт пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 4MATIC. 04.12.2023 ПП «Лео Гарант Транс» (а.с. 39). Відповідно до статті 3\~КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Предметом регулювання законодавства про працю є забезпечення гарантій при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації (глава ІХ КЗпП України). Відповідно до частини першої-четвертої статті 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України). Відповідно до\~ст.132 КЗпП України\~за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Середній заробіток відповідача складав 14\~451,75 грн. Отже, за змістом трудового законодавства працівник відповідає лише за пряму дійсну шкоду і, як правило, в межах середнього місячного заробітку. До повної матеріальної відповідальності працівника можна притягнути лише у випадках, визначених\~ст.134 КЗпП України, а саме: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1\~цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 524/2050/19-ц вказав: «при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України)». Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18) та від 29 жовтня 2020 року у справі №264/2076/17 (провадження № 61-1146св19). Відповідно до розділу 4 Робочої інструкції, водій несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди (п.4.3.) та за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією (п.4.1.). Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] не було дотримано вимог Робочої інструкції, оскільки відповідно до п. 2.10. на нього було покладено обов`язок завантаження, розвантаження, розміщення та кріплення вантажів (утому числі небезпечних, великовагових, негабаритних) у кузовах автотранспортних засобів. Також він мав контролювати та нести відповідальність за завантаження, розвантаження, розміщення та кріплення вантажів (утому числі небезпечних, великовагових, негабаритних) у кузовах автотранспортних засобів. При виконанні вантажно-розвантажувальних робіт [PERSON] грубо порушив свої посадові інструкції, не дотримався правил з техніки безпеки, внаслідок чого допустив значні пошкодження частини вантажу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач порушив свої посадові інструкції, не дотримався правил з техніки безпеки, внаслідок чого допустив значні пошкодження частини вантажу. Судом також встановлено, що розмір шкоди підтверджується актом виконаних робіт та рахунком-фактурою. Доказів того, що позивачем не були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, відповідачем до суду не надано. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Судові витрати складаються із судового збору сплаченого позивачем при подачі позову у сумі 3\~028,00 грн. (а.с. 12), який відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved