Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

19.02.2024року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] з 1987 року по день смерті останнього. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Заявниця та [PERSON] з 1987 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина аж до смерті останнього. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із заявницею. Під час спільного проживання однією сім`єю вони дбали один про одного, разом вели спільне господарство, побудували будинок, мали спільний бюджет. Спільних дітей не мали, однак мали дітей від попередніх шлюбів, з якими поріднилися. Після смерті [PERSON] у заявниці залишилися його особисті речі та документи, саме вона здійснила його поховання. Спадкоємиця першої черги після смерті [PERSON] , його дочка [PERSON] повідомила, що спадщину після смерті батька не приймала та на неї не претендує. З метою оформлення спадщини заявниця звернулася до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини з померлим. Разом з тим, заявниця вважає себе спадкоємицею після смерті [PERSON] , оскільки тривалий період проживала з ним однією сім`єю з 1987 року. Інших спадкоємців немає. За таких обставин для оформлення спадщини після смерті [PERSON] виникла необхідність встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю з 1987 року до часу відкриття спадщини заявниці та спадкодавця. 20.02.2024 року провадження у справі відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також судом витребувано у державного нотаріуса відомості із спадкового реєстру та реєстру заповітів щодо спадкодавця [PERSON] 27.02.2024 року на запит суду від державного нотаріуса найшла письмова відповідь. Заявник та її представник в судове засідання не прибули, натомість надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Заінтересовані особи в судове засідання також не прибули. Від представника заінтересованої особи 1 надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Від заінтересованої особи 2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заявлених вимог, оскільки на спадщину після смерті батька не претендує. Дослідивши наявні у справі матеріали, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] в с. Владин Новоград-Волинського району Житомирської області помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №5 від 16.04.2007 року/а.с.7, копія/. Відповідно до довідки Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 24.09.2029 року № 703 [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (на даний час - Звягельський) район, Житомирська область/а.с.10/. За даною адресою також зареєстрована та проживає заявниця [PERSON] з 07.01.1979 року, що вбачається вище вказаної довідки та копії її паспорта/а.с.4/. Як встановлено судом, з 1987 року заявниця та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно побудували будинок, в якому проживали. Дані обставини встановлено з письмових довідок з місця проживання та письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , які засвідчені у встановлено законом порядку/а.с.37,38/. Після смерті спадкодавця [PERSON] заявниця здійснила його поховання та розпорядилася його майном. Вважаючи себе спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] заявниця звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини 04.12.2019 року . Натомість державним нотаріусом 04.12.2019 року було постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують її родинні зв`язки з ним/а.с.8/. Також спадкоємиця першої черги після смерті [PERSON] , його дочка [PERSON] письмово повідомила суд, що на спадщину не претендує. В матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 05.09.2019 року про те, що спадкового майна після батька [PERSON] не приймала/а.с.12/. Відповідно до відповіді державного нотаріуса від 23.02.2024 року інші спадкоємці після смерті [PERSON] , окрім заявниці [PERSON] , з метою оформлення спадщини до нотаріуса не зверталися. Заповіти від імені такого спадкодавця не посвідчувалися/а.с.27. Заявниця посилається на те, що є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , з яким постійно, більше п"яти років, зокрема з 1987 року, проживала спільно однією сім`єю до моменту його смерті та фактично прийняла спадщину. Ст. 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Так, судом достовірно встановлено факт проживання однією сім`єю та ведення спільного домашнього господарства заявниці із спадкодавцем [PERSON] більше п`яти років до дня смерті спадкодавця. Інших спадкоємців, які б заявили про свої спадкові права, окрім заявниці, судом не встановлено. Таким чином, з огляду на наявні докази та матеріали справи судом з`ясовано, що заявниця та спадкодавець дійсно постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, більше п"яти років до відкриття спадщини після померлого. Оскільки встановлення вищезазначеного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, а саме, можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємця четвертої черги спадкування, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в суді, а також, приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості щодо здійснення права на спадкування в інший шлях, крім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає за можливе, задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Outcome: approved