Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та рух справи Керівник Павлоградської\~окружної прокуратури\~Кузьменка А.С.\~звернувся з\~позовом в\~інтересах держави\~в особі,\~Національної служби\~здоров`я\~України до\~ [PERSON] ,\~третя особа: Комунальне\~підприємство «Регіональний\~медичний центр\~родинного здоров`я»\~Дніпропетровської обласної\~ради,\~ про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину). Ухвалою від 18 квітня 2024 року відкрито провадження у справі. Аргументи учасників справи Під час підготовчого провадження відповідач відзив на позовну заяву не подав. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач,\~яка про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада»,\~у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив,\~відзив на позов не подав,\~жодних заяв та клопотань до суду не надіслав.\~ Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3\~ст. 223 ЦПК України. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 02.06.2022 у справі №185/3451/22 (кримінальне провадження №12022041370000211 від 28.02.2022) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041370000211 від 28.02.2022, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Ухвалою суду встановлено, що 28 лютого 2022 року приблизно о 15 годині 15 хвилин водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi-100», державний номер [NUMBER] , належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.08.2004, грубо порушуючи вимоги п. 33, д.з. 3.29\~Правил дорожнього руху, згідно до якого на даній ділянці дороги діє обмеження максимальної швидкості 40 кілометрів на годину, рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості приблизно 60 кілометрів на годину, здійснював рух по крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Дніпровській у місті Павлограді, Дніпропетровській області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку з боку м. Дніпро у напрямку м. Донецька. Рухаючись по зазначеній проїжджій частині автомобіль марки «Audi-100», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в умовах необмеженої видимості, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти готелю «Південний» по вулиці Сергія Корольова, м.Павлограда, позначеного світлофором з одним сигналом постійно мигаючим жовтим кольором, який згідно п. 8.7.3. д)\~Правил дорожнього руху\~інформував про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу, та позначеного по ходу його руху дорожнім знаком 5.35.1.\~Правил дорожнього руху\~«Пішохідний перехід». У вказаний час попереду вказаного автомобіля марки «Audi-100» по крайній правій смузі вулиці Дніпровська у попутному напрямку рухався автомобіль марки «Renault Duster», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який наближався до зазначеного пішохідного переходу. У зазначений час попереду автомобілів «Renault Duster» та «Audi-100», з правого узбіччя на нерегульований пішохідний перехід вийшов неповнолітній пішохід [PERSON] , [INFO] , який по вказаному пішохідному переходу у темпі кроку почав перетинати проїзну частину вулиці Дніпровська, м.Павлограда, справа наліво відносно їх напрямку руху. Виявивши неповнолітнього пішохода [PERSON] на нерегульованому пішохідному переході, водій автомобіля марки «Renault Duster» здійснив повну зупинку перед пішохідним переходом з метою дати йому дорогу. Водій [PERSON] наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, усвідомлюючи, що транспортні засоби у сусідній смузі зменшили швидкість та зупинилися перед пішохідним переходом, не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та продовжив рух далі, тим самим створивши небезпеку іншим учасникам дорожнього руху. У ході подальшого руху водій [PERSON] виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де 28 лютого 2022 року о 15 годині 20 хвилин навпроти готелю «Південний» по вул. Сергія Корольова, м. Павлограда допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля марки «Audi-100», на неповнолітнього пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п. 33, д.з. 3.29 та\~п.18.4 Правил дорожнього руху. Порушення\~п.18.4 Правил дорожнього руху\~України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали. Невиконання вищевказаного\~пункту Правил дорожнього руху\~України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого неповнолітньому пішоходу [PERSON] , були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). Дії [PERSON] \~кваліфіковані за\~ознаками складу\~злочину,\~передбаченого ч. 1\~ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно інформації КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР неповнолітній [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології та ортопедії КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР з 28.02.2022 по 02.03.2022. Відповідно до листа №616 від 22.03.2024 КП «Регіональний\~медичний центр\~родинного здоров`я»\~ДОРна\~стаціонарне лікування\~неповнолітнього [PERSON] \~в зв`язку\~з лікуванням\~його у відділенні травматології та ортопедії за рахунок фінансування видатків з бюджету Національної служби здоров`я України витрачено 9757 гривень 80 копійок. Наведені витрати понесені державою в особі Національної служби здоров`я України внаслідок скоєння [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 02.06.2022 у справі №185/3451/22, яка набрала законної сили 10.02.2022. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся. Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права У частинах першій, другій та п`ятій\~статті 263 ЦПК України\~встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Надаючи оцінку аргументам, наведеним прокурором в позовній заяві, а також у судовому засіданні, суд виходить із такого. Щодо повноваження прокурора Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Згідно із ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно з положеннями ст. 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефектно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері. Відповідно до ч.1 ст.26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень. Згідно ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів. В умовах воєнного стану забезпечення належного фінансування системи охорони здоров`я, її матеріальне забезпечення набуває першочергового значення для належного виконання закладами охорони здоров`я своїх функцій. Водночас, невідшкодування витрат на лікування потерпілих від злочинів суперечить зазначеній меті. Невідшкодування витрат, здійснених за рахунок державного бюджету та стаціонарне лікування потерпілої від злочину неповнолітнього [PERSON] негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, погіршується забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист інтересів держави. Відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій (ч.1 ст.3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення») Пунктом 5 частини 1 ст. 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення, однією з основних функцій НСЗУ, як Уповноваженого органу передбачено укладання договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Згідно листа НСЗУ №10402/2-16-24 від 01.04.2024, у 2022 році між НСЗУ та КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР укладено договір № 0917-Е122-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій на суму вартості медичних послуг 69\~647 385,84 грн. У пункті 8 Типової форми договору про медичне обслуговувування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №410, передбачено, що надавач зобов`язується надати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коєфіцієнтів. Послуги КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до підпункту 14 пункту 5 Положення, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Постановою КМУ від 24.12.2019 № 1086 затверджено «Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (далі - Порядок). Відповідно до п.3 Порядку, розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є НСЗУ. Згідно з ч.4 ст.20 Бюджетного кодексу України, відповідальний виконавець бюджетних програм у процесі їх виконання забезпечує цільове та ефективне використання бюджетних коштів протягом усього строку реалізації відповідних бюджетних програм у межах визначених бюджетних призначень. Відповідно до п. 8, 10 ч.5 ст.1 «Інструкції про статус відповідальних виконавців бюджетних програм та особливості їх участі у бюджетному процесі», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.12.2001 №574, відповідальний виконавець, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечує ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів у бюджетному процесі; головний розпорядник та відповідальний виконавець у встановленому порядку здійснюють контроль за дотриманням бюджетного законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу з метою забезпечення ефективного та результативного управління бюджетними коштами. Оскільки лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] здійснювалося за кошти державного бюджету за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій то відповідно і контроль за використанням та поверненням вказаних коштів має здійснювати орган, що є розпорядниками вказаних коштів, а саме Національна служба здоров`я України (НСЗУ). Таким чином, НСЗУ є органом, уповноваженим захищати інтереси держави у спірних взаємовідносинах, як розпорядник коштів державного бюджету та відповідальний виконавець бюджетної програми. Павлоградська окружна прокуратура листами №04/63-662вих-23 від 08.02.2023 та №63-1494вих-24 від 15.03.2024 повідомила КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР про обставини викладені вище з метою встановлення розміру коштів витрачених лікувальним закладом на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] та джерел надходження даних коштів. Листами від 02.03.2023 №353 та від 22.03.2024 №616 КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР надав інформацію щодо понесених витрат на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] та інформацію про те, що джерелом фінансування лікування потерпілого були кошти державного бюджету, а саме Національної служби здоров`я України, а також повідомив, що заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення витрат на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] не проводились, добровільно [PERSON] кошти не відшкодовані Листом від 15.03.2024 №63-1493вих-24 Павлоградська окружна прокуратура повідомила Національну службу здоров`я України про встановлені порушення інтересів держави щодо витрат бюджетних коштів на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] і необхідності їх відшкодування з [PERSON] та тим самим надала можливість НСЗУ відреагувати на порушення інтересів держави. Згідно листа НСЗУ від 01.04.2024 №10402/2-16-24, остання повідомила, що НСЗУ не наділено повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ повідомило, що не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень та готова до співпраці з вказаних питань. Підставою представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинного було стати відомо про можливе порушення інтересів держави має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Щодо суті заявлених вимог Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося.\~ Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі - Порядок), затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно з наданою КП «Регіональний\~медичний центр\~родинного здоров`я»\~ДОРінформацією\~витрати на\~стаціонарне лікування\~неповнолітнього потерпілого\~ [PERSON] \~у зв`язку\~з лікуванням\~у відділенні\~травматології та\~ортопедії КП\~«Регіональний медичний\~центр родинного\~здоров`я» ДОРсклали 9757 гривень 80 копійок та були профінансовані за рахунок фінансування видатків з бюджету Національної служби здоров`я України. Враховуючи вказане з [PERSON] підлягають стягненню витрати на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] на користь державного бюджету в розмірі 9757 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову сторонами не подане, тому відсутні підстави для їх скасування. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved