Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

25.04.2023 року представнику позивача звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» про\~припинення правовідносин\~за договором\~та припинення\~обтяження. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №030/45/07-ф, відповідно до умов якого Позивач, як позичальник отримав грошові кошти в сумі 63 787 доларів США 50 центів. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстрований за №3803. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року у справі №2-2752/10, позов Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №030/45/07-ф від 18.10.2007 року в сумі 492\~679 гривень 80 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 гривень та 250 гривень у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення Апеляційний суд міста Києва від 13 листопада 2013 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року скасовано в частині розподілу судових витрат. В цій частині ухвалено нове рішення наступного змісту. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. державного мита та 125 (сто двадцять п`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 975 (дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. у відшкодування судових витрат. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. державного мита та 125 (сто двадцять п`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 975 (дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. у відшкодування судових витрат. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 492 679(чотириста дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 80 коп. залишено без змін. 26 березня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва на примусове рішення Апеляційного суду міста Києва було видано виконавчий лист №2-2752/10. З 2018 року даний виконавчий лист стягувачем пред`явлено до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни 13 січня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України в системі електронних торгів арештованим майном проведено електронні торги з реалізації лота №396259 предмета іпотеки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Протоколом №460455 про проведені електронні торги та Актом про реалізацію предмета іпотеки від 28 січня 2020 року, який видано приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у справі №761/8514/17 замінено стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у виконавчому листі №2-2752/10. У березні 2023 року на адресу відповідача скеровано пропозицію позасудового врегулювання заборгованості за умовами якої боржник у виконавчому провадженні та його представник пропонує добровільно регулювати питання залишку заборгованості по кредитному договору за умовами якого позичальник у строк до 01 квітня 2023 року сплачує на банківській реквізити стягувача або приватного виконавця з подальшим перерахування на реквізити залишок грошових коштів в сумі, що не перевищує 117\~013,72 гривень. Під виконанням рішення суду сторона договору і розраховує на добросовісну поведінку нового кредитора. Стягувач зі своєї сторони подає заяву та вживає заходи щодо припинення зобов`язань сторони за кредитним договором №030/45/07-ф та договору іпотеки від 18 жовтня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. у реєстрі за №3803 і забезпечує його виконання. У відповідь на пропозицію представник відповідача таку відхилив та повідомив, що остання пропозиція становить 16\~000 доларів США, а таку відповідь відповідача слід розглядати як суперечливу поведінку. 11 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною було видано постанову про закінчення виконавчого провадження №57144531 у зв`язку з тим, що сума боргу згідно виконавчого документу в повному обсязі стягнута з боржника та перерахована стягувачу, чим фактично виконала рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, вказана обставина свідчить що відповідач, правонаступник стягувача у виконавчому провадженні прийняв виконання. Оскільки кредитор розмір заборгованості визначив звертаючись до суду, судом такий розмір підтверджено, первісний та новий кредитор прийняли виконання грошового зобов`язання кредитним договором №030/45/07-ф від 18 жовтня 2007 року, то є всі підстави вважати, що зобов`язання за кредитним та іпотечним договором є такими, що припиненні. Враховуючи попередню відмову у припиненні іпотеки квартири в [ADDRESS] , тому позивачка в особі представника змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Посилаючись на наведене, просив: - визнати припиненими правовідносинами за кредитним договором №030/45/07-ф від 18 жовтня 2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Надра»(правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн») та [PERSON] та за договором іпотеки 18 жовтня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Надра»(правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн») та [PERSON] , посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. у реєстрі за №3803. -\~припинити обтяження\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~ та\~їх обтяження\~щодо нерухомого\~майна,\~квартири в\~ [ADDRESS] \~власником якої\~є[PERSON] забороною та іпотекою. - вирішити питання про судові витрати по справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. 19.05.2023 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.06.2023 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» подано до суду зустрічну позовну заяву, до якого просив стягнути з\~на користь\~ТОВ «ПРЕМІУМ\~ЛІГАЛ КОЛЕКШН»суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних, в сумі 185 703 грн. 23 коп. за період з 21.01.2017 р. по 21.01.2020 р. за неналежне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №030/45/07-ф від 18.10.2007 року укладеним між ПАТ «КБ «НАДРА» (правонаступником якого є ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН») та [PERSON] ; Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» свої вимоги мотивують тим, що 11 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною було видано постанову про закінчення виконавчого провадження №57144531 у зв`язку з тим, що сума боргу згідно виконавчого документу в повному обсязі стягнута з боржника та перерахована стягувачу, чим фактично виконала рішення згідно з виконавчим документом. У зв`язку з тим, що виконання зобов`язання позивачем здійснювалось в період з 13 листопада 2013 по 21 січня 2020 року, тобто більше 6 років, тому зазначає, що протягом цього часу, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» були завдані збитки як кредитору, у зв`язку із знеціненням грошових коштів. Відтак, за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати за весь період прострочення виконання рішення суду, незважаючи від діяльності виконавчої служби з цього приводу. Відповідно до Акту про реалізацію предмета іпотеки від 28 січня 2020 року, кошти на придбане на електронних торгах майно згідно протоколу №460455 від 13.01.2020 року сплачено переможцем електронних торгів на депозитний рахунок приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни 21 січня 2020 року. Таким чином,\~ТОВ «ПРЕМІУМ\~ЛІГАЛ КОЛЕКШН»\~має право\~стягнути з\~ [PERSON] суму\~боргу з\~урахуванням індексу\~інфляції та\~3%\~річних за\~період з\~21.01.2017\~року по\~21.01.2020\~рік.Тому станом на 19.06.2023 року, загальна сума кредитної заборгованості становить 185\~703,23 грн., з яких: 44 379,35 грн. три відсотки річних; 141 323,88 грн. індекс інфляції. У зв`язку з чим, просить зустрічний позов задовлити. 26.06.2023 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» подано відзив на позовну заяву. Відзив мотивує тим, що позивачем належним чином невиконувалось грошове зобов`язання, у зв`язку з чим було ухвалено заочне рішення Шевченківського районного\~суду міста\~Києва від 17\~листопада 2010\~року у\~справі №2-2752/10\~та рішення\~апеляційного суду\~міста Києва\~ від\~13\~листопада 2013\~року у\~справі №22-ц/796/13273/2013,\~виданий виконавчий\~документ від\~26\~березня 2014\~року №2-2752/10,\~а згодом\~і відкрите\~виконавче провадження\~№57144531. З тієї причини, що виконання зобов`язання здійснювалось в період з 13 листопада 2013 по 21 січня 2020 року, тобто більше 6 років, зазначаємо, що протягом цього часу завдавались збитки Кредитору, у зв`язку із знеціненням грошових коштів. У зв`язку з чим, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» разом з відзивом на позовну заяву [PERSON] подає зустрічний позов про стягнення 3% річних у зв`язку з неналежним виконанням позивачем вимог кредитного договору, а тому позов [PERSON] про припинення правовідносин\~за договоромне підлягає задоволенню. 05.12.2023 року ухвалою, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. 20.12.2023 року представником позивача подано відзив\~на зустрічну\~позовну заяву.\~Відзив мотивує\~тим,\~що індексації\~внаслідок знецінення\~підлягає лише\~грошова одиниця\~України \~гривня,\~а іноземна\~валюта,\~яка була\~предметом договору,\~індексації не\~підлягає.\~Зазначає,\~що підставою\~для позову\~може бути\~лише кредитний\~договір від\~18.10.2007\~року,\~укладений між\~ВАТ КБ\~«Надра» та\~ [PERSON] №\~030/45/07-ф,\~предметом якого\~були грошові\~кошти на\~суму 63\~787,50\~доларів США,\~а не\~судове рішення у якому\~визначено спосіб\~погашення заборгованості\~з яким\~погодився кредитор.\~Отже,\~кредитор в\~натуральному зобов`язанні\~не має\~права на\~нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Крім цього зазначає, що вимога у 2023 році пред`явлена за період з 21.01.2017 р. по 21.01.2020 р., а не за останні три роки що передує подачі позову. У зв`язку з чим, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити. Застосувати до вимог зустрічного позову строки позовної давності. Ухвалою суду від 23.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві та . Просить позов задовольнити. Представник позивачки у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у первісному позові. Просить первісний позов задоволити. Проти зустрічного позову заперечує з підстав, які зазначені відзиві на зустрічну позовну заяву та просить застосувати до вимог зустрічного позову строки позовної давності. Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив повністю позов [PERSON] та просив відмовити в задоволенні такого позову. Зустрічний позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові та до відзив на позовну заяву. Просив зустрічний позов задоволити Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позови та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позови підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №030/45/07-ф, згідно якого останньою було отримано кредит на суму 63787,50 доларів США строком до 12.10.2032 із сплатою 12,49% річних за користування кредитом для придбання квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстрований за №3803, згідно з яким [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер квартири: 20506229). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відмості внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5862911) та до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 5891697), що підтверджується інформаційною довідкою від 13.03.2023 року № 325559642. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року у справі №2-2752/10, позов Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №030/45/07-ф від 18.10.2007 року в сумі 492 679 гривень 80 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 гривень та 250 гривень у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення Апеляційний суд міста Києва від 13 листопада 2013 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року скасовано в частині розподілу судових витрат. В цій частині ухвалено нове рішення наступного змісту. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. державного мита та 125 (сто двадцять п`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 975 (дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. у відшкодування судових витрат. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. державного мита та 125 (сто двадцять п`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 975 (дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. у відшкодування судових витрат. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 492 679(чотириста дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 80 коп. залишено без змін. Отже, Банк враховуючи порушення позичальником умов Кредитного договору, скористався своїм правом щодо дострокового стягнення заборгованості (повернення кредиту). Таким чином, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії Кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за кредитом, а також неустойки, з чим погодився й суд, задовольнивши позовні вимоги Банка у справі №№2-2752/10(аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 зі справи № 202/4494/16-ц). 26 березня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва на примусове рішення Апеляційного суду міста Києва було видано виконавчий лист №2-2752/10. 05 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57144531 на підставі виконавчого листа №2-2752/10 від 26.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» 850 грн. державного мита та 125 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 975 грн. у відшкодування судових витрат, а також стягнути солідрно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості в сумі 492679 грн. 80 коп. 13 січня 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України в системі електронних торгів арештованим майном проведено електронні торги з реалізації лота №396259 предмета іпотеки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Протоколом №460455 про проведені електронні торги та Актом про реалізацію предмета іпотеки від 28 січня 2020 року, який видано приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною. 30 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» укладено Договір №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., зареєстрований в реєстрі за №2891, відповідно до якого ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» набуло права вимоги за кредитним договором №030/45/07-ф від 18.10.2007 року боржником за яким є [PERSON] , права Іпотекодержателя за Договором іпотеки укладеним у забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань позичальника, відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 30.04.2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у справі №761/8514/17 замінено стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у виконавчому листі №2-2752/10. 3 метою врегулювання спору, представник позивача звернувся до ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» із пропозицією вiд 24 лютого 2023 року, в якій за умовами якої боржник у виконавчому провадженні та його представник пропонує добровільно регулювати питання залишку заборгованості по кредитному договору за умовами якого позичальник у строк до 01 квітня 2023 року сплачує на банківській реквізити стягувача або приватного виконавця з подальшим перерахування на реквізити залишок грошових коштів в сумі, що не перевищує 117\~013,72 гривень. Під виконанням рішення суду сторона договору і розраховує на добросовісну поведінку нового кредитора. Стягувач зі своєї сторони подає заяву та вживає заходи щодо припинення зобов`язань сторони за кредитним договором №030/45/07-ф та договору іпотеки від 18 жовтня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. у реєстрі за №3803 і забезпечує його виконання. Відповідь від 10.03.2023 року вих. №1825-ПЛК ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» на вищезазначену пропозицію таку відхилив та повідомив, що остання пропозиція становить 16\~000 доларів США, та зазначив, що у разі не сплати вищевказаних грошових коштів у зазначений строк, всі вищеперераховані гарантії будуть анульовані. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною від 11 квітня 2023 року закінчено виконавче провадження ВП №57144531 у зв`язку з тим, що сума боргу згідно виконавчого документу у повному обсязі стягнута з боржника та перерахована стягувачу, чим фактично виконано рішення згідно з виконавчим документом та знято арешти з майна та коштів боржника. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із частиною першою статті 509 та частиною першою статті 526 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша, друга статті 598, стаття 599 ЦК України). Статтею 1\~Закону України\~«Про іпотеку» встановлено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті\~3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року в справі № 910/27064/15, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що підставою припинення зобов`язання за кредитним договором є не дата, зазначена в договорі як кінцевий строк сплати коштів, а, наприклад, постанова, винесена відділом державної виконавчої служби, про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу у зв`язку з погашенням боргу. Верховний Суд також зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню щодо розуміння повноти розміру заборгованості. У разі виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання. Аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, пункт 61. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі\~ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Як видно, позивачем виконано основне зобов`язання за кредитним договором. Відтак, і зобов`язання позивача за іпотечним договором припинилися, оскільки воно є похідним від основного зобов`язання за кредитним договором. Однак в позасудовому порядку питання щодо припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна вирішено не було. Посилання представника відповідача на наявність у відповідача права на стягнення з позивача сум, передбачених, в тому числі, і\~ст. 625 ЦК України, як на підставу неповного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором, а відтак і відсутність підстав для припинення іпотеки, є безпідставними, оскільки компенсація за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не є складовою основного зобов`язання та не обтяжено іпотекою. З огляду на зазначене, право відповідача нараховувати передбачені договором проценти та неустойки за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимог щодо стягнення в судовому порядку заборгованості та ухвалення рішення з даного приводу, тому припинилося і кредитне зобов`язання, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, а відповідач залишив за собою лише право пред`явити вимогу до позивача з метою захисту прав та інтересів згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, що не обтяжено іпотекою. Отже, у зв`язку із виконанням рішення суду та стягнення боргу в повному обсязі, основне зобов`язання припинилося, а отже і припиняється забезпечення його іпотекою, тобто зобов`язання за іпотечним договором також припинились. У постанові від 14 липня 2021 року у справі № 186/1376/19 (провадження\~№ 61-7428св20), Верховний Суд дійшов висновку про припинення іпотеки у зв`язку з повним фактичним виконанням забезпечувального зобов`язання (повним виконанням позичальником рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості), що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження саме з таких підстав. У постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц сформульовано висновок про те, що в разі виконання боржником зобов`язання за договором про іпотечний кредит, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, припиняється іпотека і обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Припинення зобов`язання за іпотечним договором є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження предмета іпотеки (постанова Верховного суду від 24 травня 2022 року у справі № 263/8216/20, провадження № 61-9100св21). У зв`язку із виконанням рішення суду та сплатою боргу в повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, основне зобов`язання припинилось, а тому припинилось його забезпечення іпотекою, тобто зобов`язання за іпотечним договором. При цьому компенсація за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не є складовою основного зобов`язання та не обтяжена іпотекою. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується\~Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830\~(далі - Порядок), та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою\~наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5. Відповідно до частини п`ятої\~статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно з частиною третьою\~статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, є перешкодами в реалізації позивачем права на розпорядження належною їй квартирою. Тому, припинення обтяжень речового права на квартиру квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 20506229), шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, сприятиме поновленню поновлених прав позивача. Подібні правові висновки дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2024 року у справі №645/2822/20 та від 22 лютого 2024 року у справі №303/4847/22. Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної позивачці квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] (реєстраційний\~номер майна:\~20506229),та відомості, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5862911) та до Державного реєстру іпотек(реєстраційний номер обтяження 5891697) щодо цієї квартири, обмежують право власності позивачки, а тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення. Встановлення факту припинення основного зобов`язання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договором іпотеки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті\~3,\~12-15,\~20 ЦК України), у разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України. Отже, право боржника та іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором таким, що припинено, чи іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки. Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц і постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц. Згідно з ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду належними та допустити доказами, тому слід позов частково задоволити та визнати припиненим зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №030/45/07-ф від 18 жовтня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» та [PERSON] ; визнано припиненим зобов`язання [PERSON] за договором іпотеки від 18 жовтня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. 18 жовтня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №3803 та припинити обтяження(заборону на нерухоме майно, іпотеку) на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 20506229), що належить на праві приватної власності [PERSON] , які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5862911) та до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 5891697), шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Преміум\~Лігал Колекшн»\~ на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 2\~147,20 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви. Щодо вимог зустрічної позовної заяви про стягнення заборгованості на підставі ст.625 ЦПК України суд зазначає таке. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України\~вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України\~визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою\~статті 509\~ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої\~статті 11 ЦК України\~може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Частиною другою\~статті 4 ЦК України\~передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є\~ЦК України. Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в\~статті 610 ЦК України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною другою статті 625\~ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої\~статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми. У кредитора при цьому згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати основного боргу. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі\~№ 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Компенсаторний характер процентів, передбачених\~статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти необхідно розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України\~дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим. Вказаний правовий висновок висловлений 09 лютого 2021 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, право кредитора на стягнення з позичальника коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в силу Закону, а не договору, а тому ці кошти не входять до складу основного зобов`язання та не забезпечуються іпотекою (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №757/34955/18). Аналогічний правовий висновок викладено Верховний Суд у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19, від 26 лютого 2020 року у справі №569/23247/18, від 15 квітня 2021 року у справі № 570/648/19. Крім того, у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19 (провадження № 61-18981св19) та від 26 лютого 2020 року у справі № 569/23247/18 (провадження № 61-14784св19) зазначено, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, передбаченою умовами договору, за неналежне виконання таких умов, та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19) зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У постанові Верховного Суду від\~08 грудня 2022 року у справі № 921/542/20 містяться правові висновки про те, що ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, з урахуванням чого у кредитора наявне передбачене частиною другою статті 625 України право на нарахування трьох процентів річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання. […] Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~на нарахування трьох процентів річних на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання. Згідно практики Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 906/282/166: «6.38. При обрахунку 3% річних за основу береться розмір простроченої суми, яка визначена у договорі, чи судовому рішенні, а не її еквівалент у валюті України». Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та №464/3790/16-ц. Отже, визнання судом у цій справі припиненими зобов`язань за Кредитним договором та іпотеки за Іпотечним договором не припинило правовідносин сторін Кредитного договору і не припинило зобов`язання в цілому та не позбавило кредитора права на отримання сум, визначених\~статтею 625 ЦК України, однак вказані правовідносини та зобов`язання продовжують існувати в силу закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими, що відповідає наведеному вище правовому висновку, зробленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Натомість безпідставно доводи представника позивача про відсутність підстав для стягнення коштів з позивачки на підставі ст.625 ЦПК України, оскільки у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у позичальника не виникає будь-яких інших зобов`язань за Кредитним договором. При цьому кредитор має право порушувати питання про стягнення із [PERSON] коштів на підставі статті 625\~ЦК України за період невиконання рішення, а тому таке право кредитора виникло в силу закону, а не договору. Верховний Суд також зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані у пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Відповідно до\~Акту про\~реалізацію предмета\~іпотеки від\~28\~січня 2020\~року,\~кошти на придбане на електронних торгах майно згідно протоколу №460455 від 13.01.2020 року сплачено переможцем електронних торгів на депозитний рахунок Приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни 21 січня 2020 року. В обґрунтування зустрічного позову, представник відповідача в позовній заяві зазначив, що рішення суду про погашення боргу у розмірі 492\~679,80 грн. виконано лише 21.01.2020 року(дата сплати коштів переможцем електронних торгів на депозитний рахунок приватного виконавця) Крім того, зазначив кількість днів прострочення з 21.01.2017 року по 21.01.2020 року 1096 днів. З огляду на викладене, та врахувавши вимоги вищенаведених правових норм, суд вважає, що Банк, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним у липні 2009 році позові у національній валюті України - гривні, що була задоволена заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року у справі №2-2752/10 стягнута у цій валюті, має право за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~на нарахування\~інфляційних втрат\~та трьох\~процентів річних\~на таку\~заборгованість за\~весь час\~прострочення виконання\~боржниками грошового\~зобов`язання\~до\~моменту його\~усунення - 21 січня 2020 року, проте таке право кредитора обмежується останніми трьома роками, які передували подачі цього позову. Разом з тим, представником позивача було заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідно до положень\~статей 256-257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з статтею 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. продовжено на всій території України дію карантину, встановленого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. продовжено на всій території України дію карантину, встановленого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236\~з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 року продовжено на всій території України дію карантину, встановленого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 630\~було внесено зміни, зокрема, до п. 1\~постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 р. № 1236, продовживши карантин до 31 серпня 2022 року. Дію карантину, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, востаннє\~Постановою КМУ №1423 від 23.12.2022\~\~строком до\~\~30.04.2023. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383\~до 30 червня 2023 року. Беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. Також, слід зазначити, що\~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим\~Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з\~Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з\~Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022). На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, у межах позовної давності є вимоги ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» за період з 02.04.2017 року по 21.01.2020 року. Таким чином, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» має право стягнути з [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 02.04.2017 року по 21.01.2020 рік. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо сплатити трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційні втрати підлягають частковому задоволенню, а саме розрахунок 3% річних - 492\~679,80 х 3%: 365 х 1025 = 41 504,26 грн.(де 492\~679,80 грн. заборгованість по кредиту визначена у рішенні суду, 1025 кількість днів прострочення), а інфляційне нарахування на заборгованість в сумі 492\~679,80 грн. за період з 02.04.2017 року по 21.01.2020 рік складає 123 947,33 гривень(492\~679,80 *125,158%(сукупний індекс інфляції)/100% - 492\~679,80 =123 947,33). Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 165\~451,59 грн. За таких обставин, оскільки грошове зобов`язання перед ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» не виконано позивачкою то позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» загальної\~суми боргу\~у розмірі\~165\~451,59\~грн.,\~з яких:\~41\~504,26\~грн.\~ три\~відсотки річних;\~123\~947,33\~грн.\~ індекс\~інфляціїє\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~частковому задоволенню. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~481,78 грн., сплачений за подання позовної заяви, тобто пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial