Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 15.02.2018 р. зі змінами в розмірі 23417,67 грн. в тому числі: 12\~569,46 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 10\~848,21 грн. прострочена заборгованість по процентам, судові витрати по справі покласти на відповідача, а саме: 2684,00 грн. судового збору та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що 15.02.2018 р., відповідач подала до АТ «КБ «Глобус» Заяву-анкету на укладення Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування з АТ «КБ «Глобус» (надалі Договір), якою акцептовано публічну пропозицію банку на укладення договору, що розміщена на офіційному сайті банку www.globusbank.com.ua і беззастережно приєдналася до умов даного договору. Договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої і підписаної позичальником заяви-анкети на приєднання до договору. Згідно договору банком [PERSON] було відкрито картковий рахунок та надано ліміт овердрафту в сумі 13000,00 грн., строком на 61 місяць з 15.02.2018 р. по 31.03.2023 р., фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 46,8%, процентна ставка у пільговий період кредитування (річних) 0,000001%. У позичальника виникла прострочена заборгованість за овердафтом та процентами. Станом на 01.11.2023 р., заборгованість позичальника за Договором, становить 23\~417,67 грн., в тому числі: 12\~569,46 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 10\~848,21 грн. прострочена заборгованість по процентам. 23.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. 30.04.2024 р. до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Пушкарьова О.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що у матеріалах справи докази не містять інформації щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів, а також виходячи з того, що в анкеті-заяві зазначена процентна ставка на рівні 36,00% річних, а не 46,8% річних, як зазначено в позові, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Наявність вказаних розбіжностей та відсутність доказів перерахування коштів, виписка по рахунку має дані починаючи з 11.05.2021 р., в той час як заява-анкета датована 15.02.2018 р., позбавляє можливості пересвідчитись в отриманні відповідачем коштів за договором, а також встановити перераховану суму. У позові зазначено строк кредитування 61 місяць, в той час як відповідно до заяви-анкети строк кредитування 24 місяці. Згідно графіку платежів, оплата платежів з 15.02.2018 р. по 13.02.2020 р. Із позовом позивач звернувся 25.12.2023 р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки останній закінчився 13.02.2023р. Позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Відповідач не визнає позовні вимоги у зв`язку з недоведеністю наявності заборгованості наданими до позову додатками. В зв`язку з цим представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 14.05.2024 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що сторонами в належний спосіб досягнуто домовленості про умови кредитування, що свідчить про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для їх задоволення. У позичальника виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами, що підтверджується випискою по договору та розрахунком заборгованості. Банк дотримався процедури повідомлення клієнта про зміну тарифів, передбаченої умовами договору та не отримав письмової незгоди клієнта. Таким чином, зміни набрали чинності з вказаних в них дат та є обов`язковими для виконання сторонами договору. Позичальником н здійснено погашення заборгованості за договором у строки та у спосіб визначені договором. Банком здійснено нарахування процентів за користування кредитом, та відповідно до п.1.2.5 договору перенесені на прострочену заборгованість. Позивач вважає, що дії відповідача свідчать про визнання ним свого боргу, але відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків відповідно до умов погодженого договору. Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже позивачем не пропущено строку позовної давності. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що сума заборгованості по процентам застосована як штрафні санкції, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не здійснювалось нарахування штрафу за несвоєчасне погашення основного боргу. В зв`язку з цим представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві підтримав позовну заяву та позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача в своїй заяві просив суд. розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника, не заперечував щодо прийняття заочного рішення, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 15.02.2018 р., відповідач [PERSON] подала до АТ «КБ «Глобус» Заяву-анкету на укладення Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування з АТ «КБ «Глобус» (надалі Договір), якою було акцептовано публічну пропозицію банку на укладення договору, що розміщена на офіційному сайті банку www.globusbank.com.ua і беззастережно приєдналася до умов даного договору. (а.с.11) Даний договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої і підписаної позичальником заяви-анкети на приєднання до договору. Відповідно до Додатку №3 до Договору, а саме «Порядку відкриття та обслуговування платіжної картки» та Заяви-Анкети [PERSON] , АТ «КБ «Глобус» відкрито [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено овердрафт за тарифним планом «Запасочка» в сумі 13000,00 грн., строком на 24 місяць з 15.02.2018 р. по 13.02.2020 р., фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%, процентна ставка у пільговий період кредитування (річних) 0,000001%. (а.с.10) Позивач звернувся до відповідача [PERSON] з листом №1-3057 від 14.09.2023 р. в якому просив сплатити заборгованість за період з 15.02.2018 р. по 31.08.2023 р. в розмірі 22434,57 грн. (а.с.14) Однак відповідач не погасила заборгованість за кредитним договором. Станом на\~01.11.2023\~року,\~відповідно до\~розрахунку заборгованості,\~заборгованість відповідача\~ [PERSON] \~становить 23417,67 грн. в т.ч.: 12569,49 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 10848,21 грн. прострочена заборгованість по процентам. (а.с.23-27) Випискою по договору №2625/45216/375/UAH за період з 15.02.2018 р. по 01.04.2021 р. підтверджується надання [PERSON] вищевказаного кредиту. (а.с.28-33) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19. Згідно\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За\~ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені\~статтею 625 ЦК України. За умовами ст.ст.\~1049\~та\~625 ЦК України\~після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Дії відповідача свідчать про визнання ним свого боргу, але відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків відповідно до умов погодженого договору. Твердження відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставними. Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. В зв`язку з цим позивачем не пропущено строку позовної давності. Крім того, твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів не відповідають дійсності, оскільки рух кредитних коштів підтверджено довідкою про розрахунок орієнтовної сукупності споживчого кредиту та реальної процентної ставки від 15.02.2018 р., детальним розрахунком заборгованості по позичальнику [PERSON] , випискою по договору. Загальний розмір\~заборгованості відповідача\~ [PERSON] ,\~що підлягає\~стягненню становить\~23417,67 грн., з яких: 12569,46 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 10848,21 грн. прострочена заборгованість по процентам. Позовні вимоги АТ «КБ «Глобус» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані належними доказами, а тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою\~статті 137ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною п`ятою\~статті 137ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів позивача здійснює адвокат Прохоренко В.П., що підтверджується копією Договору №051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 р. (а.с.20). Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копії Акту №27/209 прийому-передачі послуг за Договором №051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 р. в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно якого витрати на правову допомогу складають 6000 грн. (а.с.34) Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію платіжної інструкції №4266 від 26.12.2023 р., згідно якої оплата за послуги за професійну правову допомогу згідно договору №051222 від 05.12.2022 р. ( [PERSON] ) згідно акту №27/209 від 25.12.2023 р. без ПДВ 6000,00 грн. (а.с.35) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved