Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

у грудні 2023 року Покровська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі №184/2049/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року з урахуванням змін внесених постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь Покровської міської ради Дніпропетровської області збитки в сумі 115 330, 60 грн., заподіяних внаслідок неодержання доходів, за фактичне використання земельної ділянки за період з 1 жовтня 2013 року по 30 червня 2016 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 729, 97 грн. На разі вказане рішення суду виконано частково, а саме, Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідача стягнуто 3 759,62 грн. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 70 648,89 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 29 січня 2024 року від [PERSON] надійшов відзив в якому останній просить залишити позов без руху та повернути заяву, оскільки судовий збір не сплачений юридичною особою Покровською міською радою Дніпропетровської області, а сплачений виконавчим комітетом Покровської міської ради, сплачений не в повному розмірі, підписана позовна заява 25 грудня 2023 року [PERSON] за відсутності такого права, довіреність про передоручення нотаріально не завірена, довіреність № 2 підписана особою, яка не має права підписувати документи від імені юридичної особи Покровської міської ради Дніпропетровської області і тому недійсна, додатки надані до позовної заяви не мають ніякого відношення до справи тому що вони стосуються іншої юридичної особи Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, сплив строк позовної давності та неправильно нараховані інфляційні витрати в зв`язку з спливом терміну позовної давності. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі №184/2049/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року з урахуванням змін внесених постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь Покровської міської ради Дніпропетровської області збитки в сумі 115 330, 60 грн., заподіяних внаслідок неодержання доходів, за фактичне використання земельної ділянки за період з 1 жовтня 2013 року по 30 червня 2016 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1729, 97 грн. 14 серпня 2019 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 184/2049/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь Покровської міської ради Дніпропетровської області збитки в сумі 115 330, 60 грн. На підставі вказаного виконавчого листа Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув, рішення в добровільному порядку не виконує. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі №184/2049/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року з урахуванням змін внесених постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року, а саме: інфляційні витрати у розмірі 55 469,26 грн. та три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 15 179,63 грн. Період прострочення - з 12 липня 2019 року по 1 грудня 2023 року. Загальна сума заборгованості за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року становить 115 330, 60 грн. Сума трьох процентів річних складає 15 179,63 грн. Розрахунок трьох процентів річних наданий позивачем (а.с. 37-38). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у розмірі 15 179,63 грн. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати. Сукупний індекс інфляції за період прострочення з 12 липня 2019 року по 1 грудня 2023 року становить 55 469,26 грн. За таких обставин, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 115 330, 60 грн. за цей період становить 55 469,26 грн. Розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем (а.с. 33-36). Відповідач стверджує, що розрахунки є невірними, однак власних розрахунків не надає та жодним чином їх не спростовує. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Щодо доводів про подання позову особою без повноважень та несплату судового збору суд зазначає наступне. Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, установленому Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява подана через систему «Електронний суд» та підписана електронним підписом [PERSON] , повноваження якого підтверджуються довіреністю виданою 3 січня 2023 року № 2 (а.с. 8). За подання позову сплачено судовий збір в розмірі 2 147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1543 від 22 грудня 2023 року, в графі призначення платежу вказано: «судовий збір (101,0210150,2800,Судовий збiр(за поз Покров.МР Днiпр.обл до [PERSON] про стягн.iнфляц втрат та 3% рiчних за просроч.викон.грош.зоб.згiдно з рiш Ордж.мiського суду Дн-ї оюл. Вiд 14.03.2018р. у справі № 184/2049/16-ц в сумі 70648,89 грн.),зг.розМГ Р-198/06-34-23від 20.12.23» (а.с. 39). Отже, позовна заява підписана уповноваженою особою та судовий збір сплачено саме за позовом Покровської міської ради Дніпропетровської області до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних та в належному розмірі. Даючи оцінку заяві відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, то суд виходить з наступного. За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтями 257 та 258 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на усій території України встановлений карантин, який неодноразово продовжувався та тривав до 30 червня 2023 року. За змістом п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, строк позовної давності у цьому спорі не пропущений, а порушене майнове право позивача підлягає захисту. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 2 147,20 гривень.

Outcome: approved