Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-117547 від 20.06.2018 у розмірі 22\~716,30 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог банк покликається на те, що 20.06.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-117547. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 21 000 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором та згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, у випадку прострочення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим станом на 10.12.2021 її заборгованість перед АТ «Кредобанк» становить 22\~716,30 грн., яка складається із: 16\~753, 44\~грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 5\~962, 86 грн. -\~сума заборгованості за відсотками. За таких обставин, АТ «Кредобанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CL-117547 від 20.06.2018 у розмірі 22\~716,30 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2022 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задоволити та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь яких клопотань на адресу суду не направляла. Згідно із відомостями ДМС України у Львівській області, зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . Повістки про виклик до суду, котрі скеровувалися на вказану адресу, повернуті на адресу суду із відміткою «адресат відсутній», «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 3\~ст.223 ЦПК України,\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280\~ЦПК\~України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.06.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-117547, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 21 000 грн. із строком повернення до 19.06.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 53,99 % річних. Кредит надавався на поточні потреби. До матеріалів справи також долучено підписаний сторонами кредитний договір № CL-117547, які містять умови кредитування та інші дані, процентну ставку та інші відомості, які стосуються наданого відповідачу кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, представник позивача направив на адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу щодо виконання зобов`язань, а саме сплату заборгованості достроково в розмірі 22\~716,30 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 10.12.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 22\~716,30 грн., та складається із: 16\~753, 44\~грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 5\~962, 86 грн. -\~сума заборгованості за відсотками. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Частиною 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Аналогічний обов`язок позичальника закріплено ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною першою статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором виконувались неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 22\~716,30 грн., яка складається із: 16\~753, 44\~грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 5\~962, 86 грн. -\~сума заборгованості за відсотками. Досудова вимога банку щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, скерована відповідачу [PERSON] , залишились останньою без реагування. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, розрахунок заборгованості, поданий позивачем, відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позивач АТ «Кредобанк» набув права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № CL-117547 від 20.06.2018 у розмірі 22\~716,30 грн. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України, із відповідача [PERSON] в користь АТ «Кредобанк» слід стягнути судовий збір в розмірі 2481 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3\~ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України\~покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved