Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29.05.2013 року в розмірі 50519 грн 45 коп., а також судові витрати у розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до АТКБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, підписавши відповідну Анкету - заяву б/н від 29.05.2013 року. Шляхом підписання вказаної анкети-заяви відповідач погодився з "Умовами та правилами банківських послуг", "Тарифами", які разом складають Договір про надання банківських послуг та відповідно до ч.1 статті 634 Цивільного кодексу України, є договором приєднання. Укладений Договір є змішаним та поєднує в собі ознаки договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України), оскільки, якщо банк здійснює платежі з рахунку клієнта, на якому відсутні грошові кошти, банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму. Позивач (Банк) відкрив відповідачеві картковий рахунок зі встановленим початковим лімітом 300,00 гривень., в подальшому збільшивши його до 50 000,00 грн. Відповідач в процесі користування картковим рахунком своєчасно не вносив грошові кошти в рахунок погашення взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Крім того, відповідач, окрім наданого тіла кредиту, згідно "Умов та правил" зобов`язаний сплатити також проценти за користування кредитними коштами в розмірі 86,4% - для картки "Універсальна". В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 43514,91 грн, відсотками за користування кредитом - в сумі 7004,54 грн, а всього заборгованість - в розмірі 50519,45 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.05.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просив судовий розгляд справи проводити за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач А.Підгорний, який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, неодноразово повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В зв`язку з неодноразовою неявкою відповідача в судове засідання, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.06.2024 року на підставі ч. 4 статті 223, ч.1 статті 280 ЦПК України постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно ч.8 статті 178 ЦПК України, за матеріалами, наявними в цивільній справі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, та письмові докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне: Повноваження позивача щодо надання банківських послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу та виписці з ЄДРПОУ 10.06.2021 року, Витягу з нової редакції Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", затвердженому постановою КМУ від 05.06.2019 року № 594, Витягу з Державного реєстру банків АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а. с. 94-97). 29.05.2013 року відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку", в якій просить АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відкрити на його ім`я поточний рахунок в гривні з бажаним кредитним лімітом в розмірі 4 000,00 грн. Анкета містить власноручний підпис відповідача. (а.с.50) 04.06.2021 року сторони погодили оновлені умови кредитування поточного рахунку, що підтверджується підписом позичальника - відповідача А Підгорного на Паспорті споживчого кредиту, який містить інформацію про кредитодавця та позичальника, узгоджений кредитний ліміт за карткою "Універсальна" до 50000,00 гривень, строк договору - до 12 місяців з пролонгацією, умови пільгових періодів кредитування, процентну ставку за користування кредитом, а також штрафні санкції в разі невиконання зобов`язань сторонами (а. с. 51-54, 55, 56-90, 91-92). Як вбачається з Довідки ПАТ КБ "Приватбанк", на виконання взятих на себе зобов`язань, позивач 29.05.2013 року відкрив відповідачеві картковий рахунок та випустив платіжні картки: № [NUMBER] строком дії до липня 2016 року, тип картки "Універсальна", - № [NUMBER] від 29.05.2013 строком дії до травня 2017 року, тип карти "PKPVC CLASSIC CHIP CREDIT 1-4% FIRST PIN, - № [NUMBER] , від 15.05.2017, строком дії до травня 2021 року, тип картки "Універсальна", - № [NUMBER] від 04.06.2021, строком дії до червня 2025 року, тип карти "Універсальна" (зв. а.с. 49). Згідно Довідки\~про зміну\~умов кредитування,\~розрахунку та\~Виписки по\~картковому рахунку,\~наданих позивачем,\~ Банк\~встановив відповідачеві\~з 29.05.2013\~року кредитний\~ліміт в\~розмірі 300\~гривень,\~в подальшому\~неодноразово збільшуючи\~його,\~в останнє\~-\~05.02.2020\~року збільшено\~до 50\~000,00\~гривень,\~ тобто\~здійснював обслуговування\~карткового рахунку\~ та\~платіжних операцій\~відповідача \~Натомість відповідач\~свої зобов`язання\~з погашення\~заборгованості за\~кредитом виконував\~не в\~повному обсязі\~та несвоєчасно,\~внаслідок чого\~станом на\~22.02.2023\~року утворилася заборгованість в загальному розмірі 50 519 грн 45 коп., яка складається з 43 514 грн 91 коп. заборгованості за тілом кредиту; та 7 004 грн 54 коп. заборгованості за простроченими відсотками, (а. с. 8-26, 27-48). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Доказів на спростування правильності наведеного розрахунку матеріали справи не містять. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, надані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу.\~Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Так, за змістом положень статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин другої, четвертої статті 631 Цивільного кодексу України, договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частин 1,2 статті 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.\~Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1\~і\~2 глави 71\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами по справі виникли договірні зобов`язання стосовно надання/отримання банківських послуг, за якими відповідач приєднався до публічного договору, запропонованого позивачем АТКБ «ПриватБанк» шляхом підписання Анкети-Заяви та паспорту споживчого кредиту, яким обумовлені всі істотні умови Договору кредитний ліміт, строк дії договору, порядок погашення, розмір процентів та штрафних санкцій в разі порушення умов. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач (Банк) виконав взяті на себе зобов`язання; відкрив позичальнику банківський рахунок, надав платіжний засіб банківську картку, здійснював обслуговування рахунку та передавав відповідачеві у користування грошові кошти згідно проведених платіжних операцій. Натомість відповідач отримані від позивача грошові кошти повертала несвоєчасно й не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та нарахованих відсотків, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з боржника суми заборгованості. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства За таких обставин, позовна заява АТКБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає у задоволенню. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved