Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 02 травня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] згідно якої 19 червня 2005 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб від якого мають двоє дітей - доньку, яка є повнолітньою та неповнолітнього сина. Подружнє життя між сторонами не склалося, вони мають різні погляди на життя, різні за характером люди через що у них постійно виникали непорозуміння, протягом усього подружнього життя їх стосунки погіршувались, зникало взаєморозуміння і взаємоповага, понад пів року вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть, тому примирення неможливе. У зв`язку із цим позивач просить розірвати шлюб, судові витрати залишає за собою, після розірвання шлюбу бажає залишити набуте в шлюбі прізвище, спору щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя на даний час немає. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 02 травня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 13 травня 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 14 травня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судове засідання призначалось на 06 червня 2024 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 28 травня 2024 року позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити і розірвати шлюб, оскільки разом не проживають пів року, як сім`я, спільне господарство не ведуть, шлюб має формальний характер, спору про майно і місце проживання дитини немає. 7. 28 травня 2024 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, строк на примирення просить не надавати. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 9. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 10. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 19 червня 2005 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 12. [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . VI. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 13. Із позовної заяви, заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час не проживають разом однією сім`єю і не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, примирення між ними неможливе. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач зазначила, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved