Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

28.12.2023 [PERSON] через свого представника - адвоката Ремез К.І. (діє на підставі ордеру від 28.12.2023 - а.с. 18) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди (а.с. 2-6). Ухвалою суду від 03.01.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін (а.с. 39). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у листопаді-грудні 2023 року позивач, маючи потребу у створенні інтернет-сайту, на веб-ресурсі OLX віднайшов оголошення відповідача із пропозицією надання послуг зі створення веб-сайтів. Позивач за телефоном, вказаним в оголошенні, запевнив позивача, що є спеціалістом у галузі веб-технологій та озвучив вартість своїх послуг та строки їх надання. Позивач здійснив перерахування коштів відповідачеві, після чого відповідач перестав відповідати на дзвінки та повідомлення. Оголошення містилося за посиланням: [INFO]. Натепер оголошення деактивоване або видалене. На виконання усних домовленостей по оплаті послуг зі створення сайту позивач перерахував грошові кошти відповідачеві [PERSON] у загальній сумі 15750,00 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] із призначенням платежу «переказ власних коштів» (платіжні інструкції від 01.12.2023, 05.12.2023, 07.12.2023, 10.12.2023. Відповідач ввів позивачу в оману, він не є спеціалістом у галузі веб-технологій, не має профільної освіти і досвіду роботи. Станом на день звернення з позовом, відповідач не виконав роботу зі створення веб-сайту, контактів уникає. 22.12.2023 позивач звернувся до відповідача із претензією про повернення грошових коштів, проте відповіді не отримав. 23.12.2023 позивач звернувся до адміністрації веб-ресурсу «OLX» із скаргами на оголошення відповідача, а 27.12.2023 звернувся із заявою до Департаменту кіберполіції України та ВП № 5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області. Своїми діями відповідач завдав позивачеві як споживачу послуг моральної шкоди, оскільки позивач був змушений кілька тижнів телефонувати та писати відповідачеві, намагаючись отримати послуги, за які сплатив гроші, не зміг вчасно запустити роботу сайту, що негативно вплинуло на розвиток бізнесу позивача. Позивач був змушений відшукувати інших осіб, які б могли за короткий строк створити сайт. Відповідач спілкувався некоректно, уникав контактів, послуги не надавав, що підтверджується скрін-шотами переписок та голосовими повідомленнями. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000,00 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 15 750,00 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., компенсувати витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. 01.02.2024 надав відзив на позовну заяву (а.с. 49 - 55), у якому зазначив, що позивач дійсно замовив у відповідача послуги по розробці веб-сайту 29.11.2023. Дана обставина визнається, тому не потребує додаткового доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України. Позивач наполягав на укладенні договору усно, оскільки перебував за кордоном України. Всі істотні умови за договором визначались в телефонній переписці. Відповідач належним чином та вчасно виконав послугу, розробив веб-сайт «[INFO]», розмістив його на своєму хостингу. Сайт можна знайти в інтернеті за адресою: [INFO]. Сторони домовились, що оплата відбуватиметься частинами, оскільки розробка веб-сайту виконувалася у декілька етапів, оплата здійснювалася за кожен виконаний етап. Перша сторінка веб-сайту була розроблена 30.11.2023, протестована, схвалена позивачем, в зв`язку з чим він зробив першу оплату в розмірі 5000,00 грн. Докази розробки веб-сайту станом на 01.12.2023: [INFO]/. Копія сторінки github.com, з якої вбачається дата розробки сторінок веб-сайту (а.с. 63-64). Станом на 05.12.2023 були розроблені п`ять сторінок сайту, схвалені позивачем і оплачені ним в розмірі 5000,00 грн., докази розробки наступних сторінок сайту: [INFO]/. Останні сторінки були розроблені 07.12.2023, схвалені позивачем і оплачені ним в розмірі 5000,00 грн. 10.12.2023 позивачем здійснена робота по зйомці відео та розробці візиток. Копія сторінки github.com, з якої видно дату розробки веб-сайту. Докази по етапам розробки сайту підтверджуються даними з Сервісу github.com, скріни екрану (а.с. 63 - 64). Дані на github.com є незмінними і в них неможливо внести корективи. GitHub - це найбільший хостинг для сховищ Git, та є центром співпраці між мільйонами розробників та проектів. Великий відсоток усіх сховищ Git мають хост на GitHub, та багато проектів з відкритим кодом використовують задля Git хостингу, керування завданнями, перегляду коду. Git - це система для керування та контролю версіями. Це найпопулярніший інструмент, в якому зберігається код та історія його змін. (Джерело: https://training.qatestlab.com/blog/technical-articles/what-is-github-and-how-to-work/). За допомогою даних, які збережені на github.com відповідач може довести кожну сторінку своєї розробки та підтвердити датою, коли виконувалась розробка. Упродовж співпраці позивач схвалював роботу відповідача і оплачував її чотирьома окремими платіжками. На підтвердження намірів відповідач надав позивачу фото своїх документів: паспорту і ідентифікаційного коду. Доводи позивача про те, що він оплатив роботу, а відповідач перестав відповідати на дзвінки і повідомлення є такими що не відповідають дійсності і спростовуються скрінами переписки (копії знімків екрану № 194 , № 221 , №226). Відповідач може надати оригінал переписки. Сайт був повністю готовий 07.12.2023 і за бажанням позивача розміщений на хостингу відповідача, сайт працював і працює на теперішній час. Даними діями співпраця між сторонами закінчилась. Як позивач зазначив у письмових поясненнях до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, він звернувся до фахівця з розробки веб-сайтів [PERSON] . Але [PERSON] з корисливих мотивів ввів позивача в оману, повідомивши, що сайт «[INFO]» не працює. Своїми письмовими поясненнями позивач підтвердив, що він знав про наявність сайту. Доводи [PERSON] і позивача, що сайт не працює спростовується посиланням на сам сайт [INFO] /. Змовившись з [PERSON] , позивач вирішив перемістити сайт на інший хостинг з послугами вже [PERSON] . Так, [PERSON] звернувся до відповідача від імені позивача і став вимагати надати доступ до сайту, щоб перемістити на інший хостинг, що позивач зробив 14.12.2023, що підтверджується скрінами переписки (копії знімків екрану № 271 , №270, №268 додаються). Але через непрофесіоналізм [PERSON] переміщення не відбулось і він став вимагати, щоб дані дії виконав відповідач безкоштовно. Про цей вид роботи з позивачем не домовлялись. Але [PERSON] , що діяв від імені позивача вимагав безкоштовного переміщення. Дана робота оплачується окремо і не була оплачена. За результатами роботи відповідач отримав від адвоката претензію про необхідність повернення коштів, отриманих безпідставно, на яку надіслана відповідь про те, що є скрін переписки з представником позивача (копія знімку екрану № 260 додається). Таким чином, сторони за усною домовленістю уклали договір надання послуги з розробки веб-сайту «[INFO]» та розміщення його на хостингу відповідача, позивач замовив, а відповідач виконав роботу, яка була прийнята позивачем та оплачена. Тому просив відмовити у задоволенні вимог про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. Також заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки доказів про оплату 30000,00 грн. позивачем не надано. Позивач [PERSON] і його представник - адвокат Ремез К.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що не отримав послугу зі створення сайту від відповідача, створений відповідачем сайт не відкривався, зависав, його ця робота не влаштувала. Відповідач - [PERSON] у судових засіданнях проти позову заперечував, вважав, що він виконав роботу згідно умов договору, передав позивачеві створений сайт. У судові засідання, призначені на 06.05.2024 та на 22.05.2024 не з`явися про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 06.05.2024 від відповідач надходило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, доказів чого не надано (а.с. 95-96), відповідача зобов`язано надати суду пітверджуючий документ перебування на лікуванні. Однак 22.05.2024 відповідач, будучи повідомленим про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 108), також не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що перебуває на лікарняному. Судом прийняті до уваги завдання та основні засади цивільного судочинства зазначені в ст. 2 ЦПК України, де серед інших зазначено про своєчасний розгляд цивільних справ (розгляд у розумні строки), а також ураховується, що вирішення судом питань, пов`язаних з розглядом справи за критерієм малозначності спору передбачає широкі дискреційні повноваження суду (судді). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ч. 3 цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами був укладений усний договір з надання послуг, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався виконати на замовлення [PERSON] послуги по розробці веб-сайту. Правовідносини, що виниклі між сторонами регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 викладені такі висновки про межі свободи договору. Так, особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин. Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами. Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. У главі 63 ЦК України викладені загальні положення про договір надання послуг. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 640 «Момент укладення договору» ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 641 «Пропозиція укласти договір» ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно з ч. 2 ст. 642 «Прийняття пропозиції» ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Сторони по справі не заперечували той факт, що на сайті https://www.olx.ua містилася пропозиція від відповідача [PERSON] про надання послуг про створення веб-сайтів, вона містилася за посиланням [INFO] З оглянутого посилання встановлено, що натепер це посилання не відкривається, а на сторінці наявне сповіщення «It seems like a dead end. Refresh the page or go back to the homepage» (а.с. 117). Натомість, у пошуку «Google» за вказаним посиланням пропонується перейти на сторінку із назвою (мовою оригіналу): «Нажми- / Создание сайтов / Интернет магазинов ... OLX.ua https://www.olx.ua obyavlenie - Поддержка сайта, рекламы и многое другое. Создание сайта, лендинга и интернет магазина под ключ! До конца этой недели АКЦИЯ! - домен и хостинг в ПОДАРОК!» (а.с. 117). Відповідач вказує, що ним перша сторінка веб-сайту була розроблена 30.11.2023 , протестована, схвалена позивачем, доказом чого є розробки веб-сайту станом на 01.12.2023 : [INFO] , з якої вбачається дата розробки сторінок веб-сайту (а.с. 63-64). Як видно із квитанції від 05.12.2023, позивачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON] було сплачено кошти в сумі 5000,00 грн. (а.с. 27). За посиланням: [INFO]/. відкривається веб-сайт «ATLANTIC AGRO INC» із вказанням сторінок (мовою оригіналу): « Дом, О нас, Текущие проекты, Прошлые проекты, Новости и события, Клиенты и партнеры ». Також на сайті вказані контакти «Контакты США.: Офис Германия - 785 15h Street, офис 478 , Берлин, De 81566 , info@email.com » (а.с. 118 - 120). Як вказує відповідач станом на 05.12.2023 були розроблені п`ять сторінок сайту, докази розробки наступних сторінок сайту: [INFO] . За посиланням [INFO]/. Відкривається сторінка сайту « ATLANTIC AGRO INC» аналогічний сайт англійською мовою (а.с. 121 -123). Відповідач зазначив, останні сторінки були розроблені 07.12.2023 , схвалені позивачем і оплачені ним в розмірі 5000,00 грн. Як видно із квитанції від 07.12.2023, позивачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON] було сплачено кошти в сумі 5000,00 грн. (а.с. 28). Відповідач вказує, що 10.12.2023 позивачем здійснена робота по зйомці відео та розробці візиток, на сторінці github.com видно дату розробки веб-сайту. Дані на github.com є незмінними і в них неможливо внести корективи (а.с 63-64). Відповідач пояснив у відзиві, що GitHub - найбільший хостинг для сховищ Git, та є центром співпраці між мільйонами розробників та проектів. Великий відсоток усіх сховищ Git мають хост на GitHub, та багато проектів з відкритим кодом використовують задля Git хостингу, керування завданнями, перегляду коду. Git - це система для керування та контролю версіями. Це найпопулярніший інструмент, в якому зберігається код та історія його змін. (Джерело: https://training.qatestlab.com/blog/technical-articles/what-is-github-and-how-to-work/). За допомогою даних, які збережені на github.com відповідач може довести кожну сторінку своєї розробки та підтвердити датою, коли виконувалась розробка. У судовому засіданні за клопотання позивача у якості свідка був допитаний [PERSON] (а.с. 110-112), який пояснив суду, що він має освіту «комп`ютерні мережі та системи», працює у сфері комп`ютерних систем з 2014 року. Позивач [PERSON] попросив його про допомогу, повідомив, що йому зробили сайт, але він був незадоволений, попросив зробити оцінку, свідок зробив оцінку. Свідок написав [PERSON] про це, повідомив, що сайт не задовольняє позивача. Але конструктивного спілкування не вийшло. Він хотів перевести сайт на хостинг [PERSON] , попросив [PERSON] надати доступ та перенести сайт. Той довго не виходив на зв`язок, а потім сказав, що послуга - перенесення сайту на хостинг замовника для володіння сайтом - це платна послуга і коштує 50 доларів, самі вони не зможуть перенести. Пояснив, що сайт не сподобався за дизайном та функціоналом. По дизайну він був не цілісний, з різних блоків, свідок зрозумів, що його повністю не реалізували. Так, йому надали доступ до цього сайту, але - він не грузився, погано загружались зображення, були технічні помилки. У кожного програміста свій метод написання, код є унікальним. Тому було прийняте рішення допрацювати сайт. Відповідач помилки не виправляв казав, що за цю ціну це ще добре він зробив сайт Свідок написав новий сайт з аналогічною тематикою «маслопереробний завод соняшника». Повідомив, що оглянути той сайт, який зробив відповідач неможливо, він відключений, доступу до нього не має. Також повідом, що він не міг виключити сайт, адже він на хостингу відповідача (це віртуальний комп`ютер), він має відповідний пароль доступу, ці дані лише у відповідача. На наданому відповідачем скін-шоті посилання (додаток до відзиву - а.с. 59) - це не доступ до хостингу, а доступ до файлів, які свідок перекачав, але вони не запрацювали. Доступ до хостингу надається через посилання як адресна строка, а на а.с 56 це не доступ до хостингу, а до файлообміннику, це надає можливість скачати файли, але не надає доступ до сервісу. Доступ до адмінпанелі - це доступ до файлів, до яких був доступ 14.12.2023, але не можна вносити зміни, а якщо є адмінпанель, то вона надає можливість редагувати статті, наповнювати статті. Це посилання не надає можливість користуватися веб-сайтом, оскільки адмінпанель не надає можливість редагувати, адже надає можливість редагувати сайт знання коду написання сайту. Код відповідач не надав, а послався на іншу особу, яка його створила. Зауважив, що на доданого до відзиву скрін-шоту екрана (а.с. 64) - структура сайту. Під час допиту свідка позивач зауважив, що на свою пошту, яку вказує у відзиві, протягом усього часу не отримав ніяких листів, файлів, про виконану роботу. Відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Судом із оглянутих посилань у мережі інтернет встановлено, що виконавець 0 відповідач [PERSON] виконував роботу на замовлення позивача за усним договором, що підтверджуйтеся наявністю самої створеної послуги та сплати за неї позивачем частинами. Договір між сторонами був укладений за правилами ч. 2 ст. 642 ЦК України, зокрема, відповідач розмістив пропозицію щодо укладення договору, а позивач, який одержав пропозицію укласти договір, декілька разів вчиняв дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору - сплачував кошти, що засвідчувало його бажання укласти договір. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 642 ЦК України особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відкликання пропозиції від позивача відповідачеві не надходило. Позивач у позові стверджував, що відповідач не виконав роботу зі створення веб-сайту, і не надав жодних послуг, тому він 22.12.2023 звернувся до відповідача із претензією про повернення грошових коштів, проте відповіді не отримав. Також позивач надав для прослуховування аудіозаписи - голосові повідомлення відповідача, які були надіслані [PERSON] свідкові [PERSON] (а.с. 30), де відповідач вказує, що отримав претензію, бачить да варіанти виходу - він повертає кошти і закриває сайт і позивач залишається без сайту, а відповідач - без грошей, сайт ніхто не перенесе, або він надішле документ, який позивач підпише, що він отримав кошти назад готівкою і відповідач переносить сайт. Вказує, що перенесе сайт, якщо позич підпише документ (а.с. 91). У судовому засіданні позивач пояснив, що у дійсності створений відповідачем сайт не відкривався, зависав, його не влаштувала якість послуги. До позову копії вказаної претензії позивач не надав, з якої суду можна б було б встановити суть претензій позивача до відповідача - до обсягу чи до якості, хоча як видно із наданої відповідачем скрін-шоту його телефону, оригінал якого був оглянутий судом, у переписці із позивачем відповідач отримував від представника позивача « Ремез Катерини », два файли із назвою «претензія [PERSON] » (а.с. 57). Натомість зі змісту пояснень позивача [PERSON] до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області видно, що [PERSON] вказував, що він передплачував кошти відповідачеві на його прохання, але попередні сторінки сайту були зроблені з помилками, не в тому вигляді як він замовляв, а [PERSON] вказував, що «красоту та доопрацюванням він зробить пізніше». [PERSON] мав виконати роботу у термін за 4-5 днів та надати, але увесь час, починаючи із 01.12.2023 він постійно відтерміновував замовлення, робив у строки на власний розсуд. Позивач винайняв іншого спеціаліста, на питання якого [PERSON] не зміг відповісти, гроші не повернув (а.с. 25). Отже, фактично позивач вважає, що робота виконана не належним чином. Водночас, позивач не надав доказів того, що він у відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» скористався правом на відмову від договору про виконання робіт (надання послуг), вимагав відшкодування збитків, якщо відповідач своєчасно не приступив до виконання зобов`язань, виконує роботу повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, звертався із вимогою про розірвання договору, стосовно решти послуг, призначав виконавцю строки виконання роботи, доручав виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця, або ж вимагав взагалі усунення виявлених недоліків у виконаній роботі (наданій послузі). Доказів того, що позивач звертався з вимогою про розірвання договору - також не надано. Листування у месенджерах, яке наявне у матеріалах справи здійснювалося між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (свідком), а також представником позивача - адвокатом Ремез К.І. направлялися претензії, відповідач надавав відповідь на претензію. Самої претензії не надано, зі змісту якої можна було б встановити суть претензій до відповідача (а.с. 30 - 33, 56 - 59). Позивач надав лиш копію відповіді [PERSON] на претензію від 22.12.2023 № 22/12, у якій вказано, що обставини, викладені у претензії не підтверджені доказами та не відповідають дійним обставинам справи, між сторонами був укладений договір про надання послуг із розробки веб-сайту. Сторони домовились, що [PERSON] виконає послугу по розробці веб-сайту, а [PERSON] прийме дану роботу і оплатить її. Своє волевиявлення сторони підтвердили письмово шляхом обміну інформацією та проплатою за послуги. Із вищезазначених норм вбачається, що сторони діяли в межах правового поля. [PERSON] отримав послугу з розробки веб-сайту та здійснив оплачу цих послуг. Враховуючи, що кожен етап розробки веб-сайту здійснювався з тестуванням сайту та з врахуванням пропозицій замовника, то і оплата здійснювалась поетапно окремими платіжками. [PERSON] не надав доказів неналежної якості роботи. З вищезазначеного вбачається, що підстав для повернення коштів немає (а.с. 45-46) Позивач обрав способом захисту свого порушеного права на отримання якісної послуги, відшкодування повної вартості робіт, які він сплатив відповідачу, хоча не обґрунтовує свої вимоги посиланням на норми ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», однак просить стягнути з відповідача всі понесені позивачем за договором витрати. Для розірвання договору і відшкодування збитків відповідно до ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач має довести істотність недоліків наданої послуги. Позивач у судовому засіданні зазначив, що веб-сайт містить такі недоліки, який робить сайт непрацездатним, зазначає, що цей сайт не працює і навіть не відкривається. При перевірці сторінки веб-сайту «[INFO]» [INFO], на яку посилається відповідач як на доказ створення сайту, встановлено, що дійсно, ця сторінка не відкривається. Сам відповідач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення про те, що він передав повністю на хостинг позивача цю сторінку із сайтом, але вже під час розгляду справи, напередодні чергового засідання ця сторінка була видалена позивачем. Хоча доказів того не надано. Натомість, як перевірено судом - інші сторінки, які перебували створенню сайту дійсно були виконані і вони відкриваються. Як було вказано вище, за посиланням: [INFO]/. відкривається веб-сайт «ATLANTIC AGRO INC» із вказанням сторінок (мовою оригіналу): « Дом, О нас, Текущие проекты, Прошлые проекты, Новости и события, Клиенты и партнеры ». Також на сайті вказані контакти «Контакты США.: Офис Германия - 785 15h Street, офис 478 , Берлин, De 81566 , info@email.com » (а.с. 118 - 120). За посиланням [INFO] Відкривається сторінка сайту «ATLANTIC AGRO INC» аналогічний сайт англійською мовою (а.с. 121 -123). Позивач, на підтвердження доводів про недоліки сайту заявив клопотання про огляд сайту, який був створений на його замовлення свідком - [PERSON] . Судом оглянути цей сайт, він відкривався (а.с. 113-114). Однак той факт, що цей сайт працює, не доводить невиконання роботи зі створення сайту відповідачем (хоч і як вказує позивач - неналежної якості), а свідчить лише про створення схожого нового сайту іншою особою. Оглянути веб-сайту, що створював відповідач, як кінцевий продукт у судовому засіданні не виявилося можливим, посиланням сайт не відкривається, причини цьому суду невідомі. При цьому, хоча й відповідач вказував, що він переніс сайт, але його позивач видалив, а останній це спростовував, внаслідок яких причин сайт не працює - встановити неможливо. Суд зазначає, що перевірити ці обставини - як то факт ненадання послуг, надання їх несвоєчасно, не у повному обсязі, неналежної якості, неможливо суду без висновку спеціаліста або експерта, який може вказати на недоліки у роботі сайту, причини за яких робота із виконанням веб-сайту не була передана або була видалена. Суд після огляду принаймні частини сайту, який створював відповідач, встановив, що ця частина сайту працює, на ньому розміщена інформація, яка може бути візуально сприйнята. Тобто файлова структура сайту розгорнута на хостингу, і позивач може ним скористатися. Разом із тим, встановити, що сайт має недоліки, які наводив позивач, а також, що ці недоліки є істотними і можуть підставою для розірвання договору, без висновку спеціаліста суд не може, оскільки для цього необхідно володіти спеціальними знаннями. Надані свідком [PERSON] , який не є навіть спеціалістом у розумінні ст. 74 ЦПК України, покази стосовно неналежної якості створеного відповідачем сайта та факту його непередання відповідачем позивачеві у власність, не є допустимим і належними докази у даному випадку, оскільки ці обставини можна підтвердити лише певним засобом доказування - таким як висновок експерта, оскільки для з`ясування спірних питань потрібні спеціальні знання. Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а також якщо сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності суд призначає експертизу у справі. Однак, під час розгляду справи позивач не скористався правом на подання до суду клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи, хоча суд роз`яснював таке право і вказував про необхідність застосування відповідних спеціальних знань для з`ясування всіх обставин по справі (а.с. 88). Суд з власної ініціативи позбавлений можливості як збирати докази, так і призначати судову експертизу. Також судом було роз`яснено право про залучення спеціаліста, однак такого клопотання від учасників не надходило. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доводи позивача про невиконання відповідачем договору щодо розробки веб-сайту відповідно до умов визначених позивачем, не ґрунтуються на матеріалах справи, не доведені належними і допустимими доказами. Між сторонами існують суперечності щодо якості виконаних робіт, однак вони можуть бути вирішені лише у відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» із наданням позивачем належних і допустимих доказів наявності недоліків в роботі відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів своїх позовних вимог в частині стягнення коштів за договором, а тому у задоволенні цих вимог також необхідно відмовити. Враховуючи, що відшкодування моральної шкоди позивач пов`язує саме із неналежним виконанням відповідачем умов договору, однак ці вимоги не були доведені в судовому засіданні, також не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди. Згідно із вимогами ст. 137, 141 ЦПК України, з огляду на те що у задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати на правничу допомогу не відшкодовуються. Оскільки позивач на підставі ч. 3 ст. 22 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору, витрати по сплати судового збору відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed