Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

29.03.2024 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просить: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітньою [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 29.12.2015 її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , в якому [INFO] народилася їх спільна донька [PERSON] . Сімейна життя її доньки та відповідача не склалося, 11.06.2021 шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] почали проживати разом з позивачкою [PERSON] в смт. Чупахівка Охтирського району Сумської області. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, за заявою [PERSON] судовим наказом з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки. [INFO] донька позивачки померла, після її смерті малолітня [PERSON] залишилася проживати з позивачкою. Судовим рішенням від 02.02.2024 по справі №583/5556/23 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з бабусею [PERSON] . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] не бере, її життям не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що і стало підставою для подачі даної позовної заяви. 09.04.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 08.05.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представниця органу опіки та піклування Охтирської РДА у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги за заявою підтримала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.01.2027 Виконкомом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.2021 по справі №583/1940/21, провадження № 2/583/562/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.12.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 396 розірвано (а.с. 9). [INFO] в м. Охтирка Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області (а.с. 12). Відповідно до довідки від 19.10.2023 № 661, за підписом секретаря Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.02.2024 у справі №583/5556/23, провадження №2/583/98/24 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із бабусею [PERSON] (а.с. 19-21). Згідно з посвідченням серії [NUMBER] [PERSON] призначена соціальна допомога як дитині з інвалідністю (а.с. 8). Відповідно до довідки від 14.03.2024 №29 [PERSON] , [INFO] , з 15.10.2029 по 29.05.2023 відвідувала Комунальний заклад Чупахівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко-1». Мати дитини [PERSON] після розлучення з [PERSON] [INFO] виховувала доньку одна. Значну допомогу по догляду за дитиною та активну участь у її вихованні брали бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . З часу розлучення батько дитини [PERSON] не брав участі у вихованні дитини, не з`являвся в закладі дошкільної освіти, не спілкувався з педагогами, адміністрацією, не брав участі у вихованих заходах, батьківських зборах (а.с. 17). З довідки-характеристики №241, виданої 15.03.2024 Чупахівською селищною радою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . [PERSON] не бере участі у вихованні доньки, не забезпечує її матеріально (а.с. 15). [PERSON] не підтримує контакту з Чупахівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, в 1 класі якої навчається [PERSON] , заклад освіти не відвідує, із вчителем та асистентом вчителя не спілкується, що підтверджується довідкою від 15.03.2024 №01-16/57 (а.с. 18). Постановою державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ружинської А.О. від 09.06.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання судового наказу №583/1939/21 від 07.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.05.2021 (а.с. 10). Станом на 26.04.2024 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 93432,53 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] (а.с. 34-35). Позивачка [PERSON] є пенсіонером за віком, у зв`язку з чим з жовтня 2023 року по березень 2024 року включно отримала пенсію в загальному розмірі 16780,00 грн (а.с. 13, 14). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, під динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, з приводу надання психіатричної допомоги до лікаря-психіатра не зверталася, що підтверджується довідкою-характеристикою №240, виданою 15.03.2024 Чупахівською селищною радою, медичними довідками від 19.03.2024 №132 та №217 (а.с. 22, 23, 24). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 7 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу наведених норм права вбачається, що права батьків і дітей становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, які повинні бути в першу чергу враховані судом, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч. 1 ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що має систематичний та постійних характер, та має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька, як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] . Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства та досліджені докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив інтерес до своєї малолітньої доньки, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться життям дитини. Зокрема відповідач тривалий час не проявляє батьківської турботи стосовно доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та взагалі не спілкується з нею. Як встановлено судом, [PERSON] не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що, на думку суду, є проявом свідомої байдужості до подальшої долі власної дитини, при цьому позивачкою надано беззаперечні доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винної поведінки. За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так згідно з висновком органу опіки і піклування Охтирської РДА від 05.06.2024 за вих. №01-20/6/1874 орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 46-46). Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано погоджується з наданими органом опіки і піклування Охтирської РДА висновком, оскільки він містить дані, що об`єктивно характеризують відповідача як особу, що за власним бажанням самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолісної дитини, що також знайшло підтвердження під час розгляду справи у суді. В п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду відповідач не бажає змінювати поведінку щодо дитини, при цьому судом не встановлено наявності будь-яких перешкод для цього. Разом з тим [PERSON] не бере участі у вихованні доньки по причині свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим зв`язок між батьком та донькою втрачено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідача у виді позбавлення її батьківських прав є винятково виправданим і необхідним заходом, беручи до уваги встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями діючого законодавства та відповідає якнайкращим інтересам дитини. Суд зазначає, що застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав слугуватиме захистом прав дитини у вирішенні життєвих питань та реалізації прав на гарантований державою соціальний захист. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві його право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки у разі зміни його поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог 4">ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивачки про встановлення опіки над малолітньою дитиною суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Статтею 61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частиною 3 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування Охтирської РДА надано суду лише висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] його малолітньої доньки. Подання про призначення опікуна [PERSON] органом опіки та піклування до суду не подано. З огляду на те, що у суду відсутнє подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над малолітньою, а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань які стосуються встановлення опіки над малолітньою особою є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, позов у цій частині задоволенню не підлягає. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial