Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У березні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю 'Агро КМР', в якому згідно уточнених позовних вимог просила визнати договір оренди земельної ділянки недійсним, скасувати державну реєстрацію речового права, та виділити їй земельну ділянку в натурі. Позов обґрунтовано тим, що позивачці на праві власності належить частка земельної ділянки площею 9,13 га сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка дізналась, що належна їй ділянка знаходиться у користуванні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю 'Агро КМР' на підставі договору оренди земельної ділянки укладеному з відповідачем [PERSON] . Договір оренди земельної ділянки був укладений на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 28.05.2008 року. Проте, вказаний Державний Акт, який був виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.10.2007 року, був скасований рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 11.12.2013 року. Оскільки при укладенні договору оренди Держакт вже був скасований, та знаходження земельної ділянки у користуванні ТОВ «Агро КМР» порушує право вільного користування і розпорядження землею позивачки, вона звернулась до суду із даним позовом. Представник відповідача ТОВ 'Агро КМР' надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що договір оренди слід визнати частково недійсним, оскільки відповідачка [PERSON] все ж таки є власницею частини землі. Представниця позивача просила про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явивлась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить частка земельної ділянки, площею 9,13 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року та ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2022 року. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2022 року. Окрім цього, [PERSON] на праві власності належала частка земельної ділянки, площею 9,13 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2023 року. Згідно договору дарування від 08.11.2023 року, [PERSON] подарувала свою частку, а саме частку земельної ділянки, площею 9,13 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування та витягом з Державного реєстру речових прав. Тобто, позивачці [PERSON] належить частка земельної ділянки, площею 9,13 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Відповідно договору\~оренди земельної\~ділянки №878\~від 01.07.2014\~року,\~орендар ТОВ\~«Агро КМР»\~та орендодавець\~ [PERSON] ,\~що володіє\~земельною ділянкою\~на підставі\~Державного Акту на право власності серія ЯД №949129 від 28.05.2008 року уклали договір оренди строком на 20 років на земельну ділянку, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571. Проте рішенням\~Павлоградського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~11.12.2013\~року,\~тобто до\~укладення договору\~оренди,\~було скасовано\~Державний Акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ЯД\~№949129,\~виданий 28.05.2008\~року Павлоградської\~районною державною\~адміністрацією [PERSON] ,\~а також\~визнано частково\~недійсним свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 12.10.2007\~року за\~реєстровим №2352,\~видане на\~ім`я [PERSON] \~в частині\~визнання права\~власності на\~ частину\~земельної ділянки кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Отже, на момент укладення спірного договору оренди у [PERSON] було відсутнє право розпорядження земельною ділянкою та укладення такого договору. Суд вважає за необхідне визнати факт неправомірності укладеного між відповідачами договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, а отже й рішення державного реєстратора речового права, яким було зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області індексний номер 15657065 від 09.09.2014 року 11:07:51, слід скасувати. За клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу, за висновком якої, судовим експертом було визначено один варіант виділу в натурі частки земельної ділянки, площею 9,13 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223581300:02:001:0571, що розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка буде дорівнювати 4,5650 га. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.230 ЦК України Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.47 ст. 124 Земельного кодексу України Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Суд, беручи до уваги зазначені позивачем вимоги, встановлені по справі обставини та досліджені на їх підтвердження докази, а також відсутність заперечень з боку відповідача [PERSON] , приходить до висновку про необхідність задовольнити позов. Відповідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладається на відповідача. Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачей на користь позивача судові витрати, а саме кошти, сплачені за судовий збір у розмірі 4432,00 грн.

Outcome: approved