Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулась в суд з даним позовом. Позов обґрунтовано тим, що позивач з 18.05.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування сторін у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказаним рішенням суду вирішено також двох спільних дітей сторін залишити проживати з батьком дітей. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2022 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивач проживає та працює в Республіці Польща. Її старший син [PERSON] вирішив проживати з нею та навчатись в Республіці Польща. Так, 30.03.2023 року [PERSON] отримав польський ідентифікаційний номер, та, відповідно до договору найму приміщення від 27.06.2023 року, позивач з сином проживають за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній син [PERSON] є учнем 1 класу ITL Технікуму в Комплексі шкіл ім. 1 Полку Льотнітцва Мисливського «Варшава» у Варці. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Оскільки [PERSON] проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відпала підстава сплати аліментів на його утримання на користь його батька [PERSON] , а тому позивача слід звільнити від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . Крім цього, представник позивача вказує, що відповідач, який проживає окремо від сина [PERSON] , ухиляється від виконання свого обов`язку щодо його утримання, оскільки матеріально своєму сину [PERSON] не допомагає, участі у його вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. За таких умов, позивач не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати сина [PERSON] . На момент звернення до суду з даним позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину. За вказаних обставин, представник позивача вказує, що на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, і обсяг яких, на думку позивача, є тим мінімально необхідним для утримання та виховання їх сина. Крім цього, оскільки неповнолітній син [PERSON] з 27.06.2023 року проживає з позивачем, а тому останню слід звільнити від сплати заборгованості зі сплати аліментів на його утримання за останні 6 місяців в сумі 9000,00 грн. На підставі викладеного, [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , просив суд: звільнити [PERSON] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень на дитину щомісячно до повноліття дитини; звільнити [PERSON] від сплати заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за останні 6 місяців в сумі 9000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1600,00 грн. на дитину щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, відповідач вказував, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , фактично зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , тобто з батьком, відповідачем у справі. Будь-яких доказів того, що неповнолітній син сторін перебуває на повному утриманні матері до матеріалів справи на додано. Крім цього, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області 04.05.2022 року позивач по справі та боржник [PERSON] , відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконувала частково. Так, станом на 28.02.2024 рік, заборгувала 24285,00 грн. Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що позивач по справі недобросовісно сплачує аліменти на утримання двох синів, заборгувала вказану вище суму на сплату аліментів та зловживає своїми процесуальними правами. А тому з даним позовом відповідач не згідний та заперечує проти нього в повному обсязі. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідь на відзив позивач не подавала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2015 року, шлюб\~ між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.05.2007 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 197, було розірвано. Крім цього, вказаним рішенням суду вирішено після розірванню шлюбу малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , за даною адресою. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2022 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі по1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Як стверджується позивачем, неповнолітній син [PERSON] перебуває на її утриманні та проживає разом з нею в Республіці Польща. Зазначена обставина знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи. Так, згідно договору найму приміщення, укладеного 27.06.2023 року у м. Варці (Республіка Польща), [PERSON] , яка проживає в м. Ковелі в Україні та її неповнолітній син [PERSON] , який залишився під опікою матері, орендують житло та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Управління гміни Варка (Республіка Польща) про надання ідентифікаційного номера PESEL від 30.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , надано відповідний ідентифікаційний номер. Відповідно до довідки про відвідування школи, виданої 10.10.2023 року Комплексом шкіл ім. 1 Полку Льотнітцва Мисливського «Варшава» у Варці (Республіка Польща), [PERSON] є учнем цього навчального закладу з 09.01.2023 року. Закінчення навчання у 2028 році. Таким чином, неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом зі своєю матір`ю в Республіці Польща та перебуває на її утриманні. Відповідач даної обставини належними та допустимими доказами не спростував. Сам факт реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою проживання відповідача жодним чином не свідчить про те, що дитина постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У відповідності до вимог ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Враховуючи, що неповнолітній син сторін - [PERSON] на даний час проживає разом з матір`ю і перебуває на її повному утриманні, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують обставини, що мають істотне значення та які є підставою для звільнення позивача від подальшої сплати аліментів на утримання сина. Таким чином, [PERSON] слід звільнити від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2022 року. Крім цього, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, починаючи з березня місяця 2022 року по січень місяць 2024 року, станом на 12.01.2024 року, боржник [PERSON] має сукупний розмір заборгованість по сплаті аліментів в сумі 22250,29 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як встановлено судом раніше, неповнолітній [PERSON] з 09.01.2023 року навчається в Республіці Польща та перебуває на утриманні позивача. Зазначену обставину суд вважає істотною при вирішенні питання про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах. Позивач просить звільнити її від сплати заборгованості по аліментах лише за останні шість місяців в загальній сумі 9000 грн. Враховуючи встановлені обставини та зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, позивача слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2022 року, за останні шість місяців в сумі 9000,00 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України,\~за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Судом вже встановлено, що неповнолітній [PERSON] на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач має вік 39 років, є працездатним, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його здатність сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів того, що він не має ніяких доходів, суду не подав. З врахуванням наведеного суд вважає за можливим встановити суму аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 2422,40 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved