Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. Просить суд: 1) встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право спільної сумісної власності на житловий будинок в [ADDRESS] видане Куликівською селищною радою на підставі рішення виконкому №42 від 24.03.1994 року та зареєстроване Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.03.1994 року на ім`я [PERSON] та членів її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 2) встановити, що Державний акт серії ЛВ №11 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0302 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] виданий Куликівською селищною радою 29.12.1995 року на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , з підстав зазначених у позові. Вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 30.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оскільки встановлення юридичного факту родинних відносин, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту в порядку позовного провадження. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданим Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно в тому числі на земельну ділянку площею 0,0302 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель в [ADDRESS] , яка їй належала на підставі Державного акту про право приватної власності серії ЛВ №11, який видано Куликівською селищною радою 29.12.1995 року та частка в одноквартирному будинку в [ADDRESS] , який передано в спільну сумісну власність в порядку приватизації померлій [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому №42 від 24.03.1994 року та зареєстроване Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.03.1994 року в реєстрову книгу за № 96, що видног з копій державного акту та копії сідоцтва про право власногсті на будинок (а.с.5-6). Так, з копії свідоцтва про право власності на будинок в [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради від 24.04.1994 року видане виконкомом Куликівської селищної ради та зареєстроване Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №96, вбачається, що право власності на будинок зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З копії Державного акту серії ЛВ №11 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0302 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель в [ADDRESS] виданий Куликівською селищною радою 29.12.1995 року вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] . Померла [PERSON] доводиться матір`ю позивача [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про його народження сер ії [NUMBER] виданим Куликівською селищною радою. В свідоцтві про народження зазначено що матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.7). Таким чином, суд дійшов висновку, що при реєстрації права власності на житловий будинок в [ADDRESS] допущено помилку та зареєстровано право власності померлої без зазначення подвійного її імені, як " [PERSON] ", а лише як " [PERSON] ", а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, тому, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Суд враховує, що позивач як спадкоємець за законом звернувся у Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Однак, як стверджує у позовній заяві позивач , нотаріус звернула увагу йому на те, що померла спадкодавець [PERSON] , а в пред`явленому ним свідоцтві про його народження матір`ю зазначена [PERSON] . Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність та обґрунтованість підстав для встановлення юридичного факту приналежності правовстановлюючого документу. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] \~належить задовольнити.

Outcome: approved