Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині інформації про об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 856658551103 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що стосується відомостей про розмір частки, яка належить [PERSON] та зазначивши, що розмір частки, яка належить [PERSON] складає 73/100 та стягнути в солідарному порядку витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 01.10.1997 року [PERSON] придбав 1/3 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на той час житловий будинок в цілому складався з: глинобитного житлового будинку - літ.«А», житловою площею 64,1 кв.м.; глинобитного сараю - літ.«Б»; дерев`яних вбиралень - літ.«В», літ.«Г»; дерев`яного сараю - літ.«Д»; споруди - №1, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна №1055/Б від 01.10.1997 року. 18.06.1998 року [PERSON] звернувся до головного архітектора м.Білгород-Дністровського з заявою про дозвіл будівництва житлової прибудови до його частини будинку, в якій інші співвласники [PERSON] та [PERSON] та сусід [PERSON] надали свою згоду щодо будівництва житлової прибудови. 04.04.2001 року згідно Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію житлової прибудови індивідуального житлового будинку було вирішено надану к здачі житлову прибудову - літ.«А-1» розташованої по [ADDRESS] вважати прийнятою. 19.04.2001 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про затвердження актів держкомісії про прийняття та вводу в експлуатацію житлових будинків та гаражів громадянам міста» №260 було вирішено затвердити акти держкомісії про прийняття та ввід в експлуатацію - житлову прибудову літ.«а1» по [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. [PERSON] 19.04.2001 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про узаконення самовільних будівель громадянам міста» №258 було вирішено узаконити громадянам міста у домобудові по [ADDRESS] [PERSON] житлову прибудову - літ.«А1» розміром 4,0 x 14,50 + 4,20 x 5,40 м.; сарай - «Е» розміром 7,42 x 1,25 м.; гараж - «Б1» розміром 5,38 x 3,74 м. переобладнаний з частини сараю - літ.«Б». Тобто позивач [PERSON] після купівлі-продажу 1/3 частки жилового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , значно збільшив розмір своєї частки у спільному майні у звязку із проведенням поліпшеннями (добудовами). З довідки виданої начальником КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 27.03.2014 року №485 вбачається, що згідно розрахунку, проведеного КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] у складі: житлового будинку літ.«А» 1-3 житлова, 1-4 житлова; житлова прибудова - літ.«А1»; підвал - літ.«а3»; ганок - літ.«а4»; гараж - літ.«Б1»; сарай - літ.«Є»; хвіртка №2; ворота №3; вимощення №1; замощення №ІІ, становить 73/100. Даний розрахунок часток проведено згідно фактичного користування власників житлового будинку будівлями та спорудами. Заочним рішенням Білгоро-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2006 року, справа №2-5144/2006 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, договір купівлі-продажу нерухомого майна №1055/Б укладений 01.10.1997 року у представництві Одеської товарної біржі визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2018, справа №2-5144/2006 виправлена описка в прізвищі позивача. 15.08.2018 року на підставі вищезазначених рішень суду було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2018 року, індексний номер витягу 134370297. 11.09.2018 року [PERSON] звертається до відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради з заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі довідки начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 27.03.2014 року №485 та просив внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині розміру частки, а саме просив зазначити вірну частку 73/100 об`єкту нерухомого майна, житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] .. Проте, 11.09.2018 року [PERSON] було відмовлено у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з посиланням на те, що відповідно до вимог Цивільного кодексу України, збільшення та зменшення долей у результаті зміни розміру площі набутої у приватну власність здійснюється на підставі рішення суду або договору про розділ та перерахунок долей у спільній власності. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2018 року, номер інформаційної довідки 141369914 вбачається, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] являються відповідачі [PERSON] та [PERSON] .. Відповідачі категорично відмовляються від збільшення частки позивача у спільній частковій власності. У звязку з тим, що позивач значно збільшив розмір своєї частки у спільному майні з проведеними поліпшеннями, які не можливо відокремити та зроблені ним за свої кошти за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна та те, що внесення змін до державного реєстру прав на нерухоме майно в частині інформації про об`єкт нерухомого майна вноситься лише на підставі рішення суду, оскільки такі зміни впливають на права третіх осіб, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом ухвалення рішення про внесення зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно в частині інформації про об`єкт нерухомого майна. Стислий виклад позиції представника відповідача адвоката Оськіна М.Д. Не погоджуючись з позовними вимогами позивача, представником відповідача наданий відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. В даному випадку, відсутні підстави визначені в ч.3 ст.357 ЦК України, а саме: - позивачем не надано доказів, що зроблені поліпшення не можна відокремити, оскільки як вбачається з наданих позивачем технічних паспортів, ним було зроблено лише побудову, до вже існуючого нерухомого майна, які можливо відокремити; - позивачем не надано жодного доказу, що проведені поліпшення зроблені саме за його рахунок; - поліпшення не були зроблені за згодою всіх співвласників домоволодіння, ані станом на 18.06.1998 pік, оскільки заява яка датована цією датою не є таким документом, ані на дату 15.08.2018 pоку, коли [PERSON] вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексовий номер витягу - 134370297). Більш того, самої згоди на перерахунок часток не має і від самого [PERSON] , про що свідчить його заява від 14.02.2002 pоку, яка міститься у матеріалах інвентарної справи №223 (а.с.158), яка оглядалась під час розгляду справи №495/3074/14-ц. Сам лист від 18.06.1998 року містить посилання на іншу адресу, що також унеможливлює вважати його згодою співвласників; - при здійсненні поліпшень не було додержано порядку використання спільного майна та умови володіння та користування спільним майном у відповідності з домовленістю між співвласниками, оскільки навіть з доданого позивачем листа від 18.06.1998 року вбачається, що певна згода надана на «строительство жилой пристройки моим соседям под. один скат крыши дома, как был в огород». Однак, як вбачається з викопіювання які містяться у матеріалах інвентарної справи [PERSON] порушив навіть такі домовленості із співвласниками. Взаємовідносини з [PERSON] одразу погіршились, пістя того, як він звів свою добудову, що підтверджується численним зверненнями відповідачів щодо неправомірних дій [PERSON] , щодо перешкоджання користування спільним майном та судовими рішеннями з цього приводу. Не вірне є посилання позивача на ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду, оскільки в даному випадку помилки не має. Довідка КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2014 року №485 в розумінні ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є документом перерахунку часток у спільній сумісній власності, оскільки у ній жодним чином не йде мова про частки інших співвласників, більш того, довідка виготовлена без повідомлення інших співвласників, а отже є нікчемним документом, на підставі якого може бути збільшена частка у спільній сумісній власності, а більш того, зменшена частка інших співвласників. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2019 року провадження по цивільній справі №495/10119/18 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~відділу державної\~реєстрації Білгород-Дністровської\~міської ради\~про внесення\~змін до\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно було зупинено до вирішення цивільної справи №495/283/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа на стороні позивача [PERSON] про визнання незаконними рішеннь виконавчого комітету. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2021 року, справа №495/283/19 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа на стороні позивача [PERSON] про визнання незаконними рішеннь виконавчого комітету - відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.10.2023 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без\~задоволення,\~рішення Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 09.06.2021\~року -\~залишено без\~змін. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2023 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Царенко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Оській М.Д. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, відзив підтримав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради не зявились, повідомлялись, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно\~ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази, відзив, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 01.10.1997 року позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1055/Б, укладений в представництві Одеської товарної біржи купив 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На момент купівлі житловий будинок [ADDRESS] в цілому складався з: літ.«А» - глинобитний житловий будинок, житловою площею 64,1 кв.м.; літ.«Б» - глинобитний сарай; літ.«В», літ.«Г» - дерев`яні вбиральні; літ.«Д» - дерев`яний сарай; №1 споруди. 18.06.1998 року позивач [PERSON] звернувся до головного архітектора м.Білгород-Дністровського з заявою про надання дозволу на будівництво житлової прибудови до його частини будинку. Згідно Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію житлової прибудови індивідуального житлового будинку від 04.04.2001 року житлова прибудова - літ.«А-1», яка розташована по [ADDRESS] була прийнята в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про затвердження актів державної комісії про прийняття та ввід в експлуатацію житлових будинків та гаражів громадянам міста» №260 від 19.04.2001 року було вирішено затвердити акти державної комісії про прийняття та ввід в експлуатацію громадян міста, у тому числі [PERSON] житлову прибудову літ.«а1», загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. яка розташована по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про узаконення самовільних будівель громадянам міста» №258 від 19.04.2001 року було вирішено узаконити громадянам міста, у тому числі [PERSON] у домобудові по [ADDRESS] - житлову прибудову - літ.«А1», розміром 4,0 x 14,50 + 4,20 x 5,40 м., сарай - «Е», розміром 7,42 x 1,25 м., гараж - «Б1», розміром 5,38 x 3,74 м. переобладнаний з частини сараю літ.«Б». З довідки КП «Білгород-Дністровське БТІ» №485 від 27.03.2014 року вбачається, що згідно розрахунку, проведеного КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] у складі: літ.«А» - житловий будинок, 1-3 житлова, 1-4 житлова; літ.«А1» - житлова прибудова; літ.«а3» - підвал; літ.«а4» - ганок; літ.«Б1» - гараж; літ.«Є» - сарай; №2 хвіртка; №3 ворота; №1 - вимощення; №ІІ - замощення, становить 73/100. Даний розрахунок часток проведено згідно фактичного користування власників житлового будинку будівлями та спорудами. Отже, у звязку з проведеними добудовами, розмір частки позивача [PERSON] у спільному майні значно збільшив. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2006 року, справа №2-5144/2006 позов [PERSON] був задоволений, договір купівлі-продажу нерухомого майна №1055/Б укладений 01.10.1997 року в представництві Одеської товарної біржи визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . 15.08.2018 року на підставі вказаного рішення суду державним реєстратором була проведена державна реєстрація права власності за [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №134370297 від 15.08.2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №141369914 від 16.10.2018 року вбачається, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] являються відповідачі [PERSON] (1/3 частка) та [PERSON] (1/3 частка). В звязку з збільшенням розміру своєї частки у спільному майні, позивач [PERSON] 11.09.2018 року звернувся до відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради з заявою з приводу внесення змін до запису про право власності за №27491082 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером №856658551103, надавши довідку КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 27.03.2014 року №485 та просив зазначити, що частка об`єкту нерухомого майна, житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому належить становить 73/100. Державним реєстратором 11.09.2018 року прийнято рішення №42948256 яким позивачу [PERSON] було відмовлено у внесені змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно до вимог Цивільного кодексу України збільшення та зменшення часток у результаті зміни розміру площі набутої у приватну власність здійснюється на підставі рішення суду або договору про розділ та перерахунок часток у спільній власності. Позивач [PERSON] посилаючись на положення\~ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду) просить внести зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно в частині інформації про об`єкт нерухомого майна 856658551103 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що стосується відомостей про розмір частки, яка належить [PERSON] та зазначити, що розмір частки, яка належить [PERSON] складає 73/100. Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також визначено способи захисту таких прав та інтересів. Стаття 41 Конституції України, ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано\~Законом України №1952-IV від 01.07.2004\~року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~Постановою КМУ\~№1127\~від 25.12.2015 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Пунктами 1 та 2 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, прийняття рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є виключною компетенцією державного реєстратора, що законодавчо закріплено. Відповідно ч.2 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно ч.1\~ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Положеннями статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: - укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; - свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; - свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; - виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; - свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; - свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; - рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; - державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; - рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; - ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; - заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; - рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; - рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; - інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав\~вносяться на підставі відповідного рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] проведено за позивачем [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2006 року, справа №2-5144, вид власності - спільна часткова власність. Отже у відповідності до вищевказаного рішення суду, державним реєстратором було внесено запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за позивачем [PERSON] саме на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . В звязку з наведенними обставини суд не вбачає про наявність будь-якої помилки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині розміру частки позивача, як посилається у своєму позові позивач, а тому наведенні обставини свідчать, що звернення позивача до суду з позовом про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом зазначення частки позивача 73/100 не є належним способом захисту порушених прав, що виключає можливість задоволення позову. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 12.12.2011 № 3502/5, а саме п. 2.1 Порядку, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Згідно п. 2.5 цього ж Порядку, для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв`язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права, інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, законом визначений певний порядок звернення за внесенням змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачем державному реєстратору для внесення змін до запису про право власності в частині розміру частки було подано лише довідку КП «Білгород-Дністровське БТІ» №485 від 27.03.2014 року про розрахунок фактичної долі, проте документів на підставі яких відбувся перерахунок часток у спільній частковій власності не надано. Виходячи з зазначного надана позивачем довідка КП «Білгород-Дністровське БТІ» №485 від 27.03.2014 року для внесення змін до Державного реєстру речових прав до зазначеного переліку не відноситься та сама по собі не є таким документом на підставі якого можуть бути внесені зміни, тобто не є правовстановлюючим документом. Згідно ч.1\~ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Реалізуючи передбачене\~ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав, яким передбачено, зокрема, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Зважаючи на те, що реєстратор в праві самостійно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а в разі відмови у внесені змін, позивач має можливісь відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» оскаржити рішення, дії державного реєстратора. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем в силу ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed