Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 26 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 06 березня 2019 року уклав шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою. Подружні відносини припинені з березня 2022 року. Ведення спільного життя та господарства припинено, кожен з подружжя мешкає в різних місцях. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та малолітньої дитини. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому вказала , що не заперечує проти розірвання шлюбу, але не погоджується з тим, що шлюбні відносини з позивачем припинені з березня 2022 року. Вказує, що датою припинення проживання разом з позивачем можно вважати 26 лютого 2024 року, коли вона разом з донькою виїхала за кордон. До вказаної дати вони з позивачем проживала разом та в них були теплі стосунки. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 06 березня 2019 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 93 ( а.с.8). Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с.10), яка проживає разом з відповідачкою. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що подружні відносини припинені з березня 2022 року, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, вказує, що подружні відносини з позивачем припинені з 26 лютого 2024 року. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просить суд змінити їй прізвище після розірвання шлюбу. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved