Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3/4229654 від 16.02.2022 року, укладеним між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] в розмірі 236271,12 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3544,07 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» зазначило, що 16.02.2022 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3/4229654, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 138000,00 грн. строком на 72 місяців з 16.02.2022 до 15.02.2028 включно, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Кредит надано на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача № [NUMBER] . АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків та інших платежів, в результаті чого станом на 06.02.2024 року виникла заборгованість в сумі 236271,12 грн., яка складається зі строкової заборгованості в сумі 124870,09 грн., простроченої заборгованості в сумі 11381,13 грн., нарахованих відсотків в сумі 4087,54 грн., прострочених відсотків в сумі 65434,36 грн., комісії в сумі 1794,00 грн., простроченої комісії в сумі 28704,00 грн. 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення права вимоги за кредитним договором №3/4229654 від 16.02.2022 року, про що відповідачу [PERSON] направлено повідомлення. Таким чином, ТОВ «Глобал Спліт» набуло статусу кредитора за зазначеним кредитним договором. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 07.03.2024 року ухвалено проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача до суду не прибув, в заяві адресованій суду просили проводити розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 16.02.2022 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №3/4229654, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» надало відповідачу кредит в сумі 138000,00 грн. строком на 72 місяців з 16.02.2022 року по 15.02.2028 року. Кредит надано на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку за період з 16.02.2022 року по 15.09.2023 року. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Із наданого Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, вбачається, що [PERSON] нарахована заборгованість в розмірі 236271,12 грн., яка складається з строкової заборгованості в сумі 124870,09 грн., простроченої заборгованості в сумі 11381,13 грн., нарахованих відсотків в сумі 4087,54 грн., прострочених відсотків в сумі 65434,36 грн., комісії в сумі 1794,00 грн., простроченої комісії в сумі 28704,00 грн. 29 серпня 2023 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення права вимоги №4-2023, у відповідності до умов якого Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) ТОВ «Глобал Спліт» права вимогів до боржників, а ТОВ «Глобал Спліт» набуває права вимоги Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» за кредитними договорами та сплачує Акціонерному товариству «Креді Агріколь Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3/4229654 від 16.02.2022 року. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» повідомило відповідача [PERSON] шляхом направлення повідомлення від 15.09.2023 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, відповідно до положень ст.55 ЦПК України, ТОВ «Глобал Спліт» стало правонаступником Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» у зобов`язаннях за кредитним договором №3/4229654 від 16.02.2022 року. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимогстатті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідностатті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силуст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідност.610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 3/4229654 від 16.02.2022 року та суд доходить висновків, що передана за правом вимоги до нового кредитора ТОВ «ГлобалСпліт» заборгованість в розмірі 205773,12 грн, яка складається із: строкової заборгованості в сумі 124870,09 грн., простроченої заборгованості в сумі 11381,13 грн., нарахованих відсотків в сумі 4087,54 грн., прострочених відсотків в сумі 65434,36 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Зазначені суми відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами, заперечень щодо неправильності розрахунків, контррозрахунків відповідачем не заявлено. Щодо стягнення заборгованості по комісії в розмірі 1794,00 грн., та простроченій комісії в розмірі 28704,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору № 3/4229654 від 16 лютого 2022 року є нікчемними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії в розмірі 1794,00грн та простроченій комісії в розмірі 28704,00 грн. необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених позовних вимог на 87,09 % (205773,12 грн. х 100 % : 236271,12 грн.) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3086,53 грн.. (87,09% х 3544,07 грн. : 100%).

Outcome: partial