Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

06 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю, у якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09 жовтня 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1977, після розірвання шлюбу залишити неповнолітню доньку [PERSON] проживати разом з матір`ю. У позовній заяві позивачка просить здійснити розгляд справи за її відсутності. Вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Засідання по справі призначено на 25 квітня 2024 року. 24 квітня 2024 року від [PERSON] надійшла заява про відкладення засідання по справі у зв`язку із необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. Судове засідання по справі, призначене на 25 квітня 2024 року було відкладено на 29 травня 2024 року. 03 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення, у якому заявник просить надати подружжю шестимісячний строк для примирення, провадження у справі зупинити на строк, наданий суду для примирення. Також, 03 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшло клопотання, у якому заявник просить залишити позовну заяву без руху, вирішити питання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. У судове засідання, призначене на 29 травня 2024 року з`явився представника позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У судовому засіданні, представник позивача пояснив, що його клієнтка не бажає надання строку для примирення. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року, клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви без руху залишено без задоволення. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року, клопотання [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року, клопотання [PERSON] про надання строку для примирення залишено без задоволення. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони спору перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1977, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння та любові втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують, почуття взаємоповаги у шлюбі відсутнє. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалась остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо залишення проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом із матір`ю, суд зазначає наступне. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини. Згідно постанови ВС від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21, залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки місцевий суд лише констатував з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки встановлено, що після припинення шлюбних відносин дитина залишилася з позивачкою. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно з вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З клопотання відповідача, яке надійшло до суду 03 травня 2024 року та у якому відповідач просить залишити позовну заяву без руху, вирішити питання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження вбачається, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, а тому, вимога про залишення проживання дитини з матір`ю - не підлягає задоволенню. Суд додатково роз`яснює сторонам, що вони вправі звернутися до суду із позовом визначення місця проживання дитини з матір`ю/батьком.

Outcome: partial