Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою в якій просили розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання батьком [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 21.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1370, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2013 року під час якого у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя у них не склалось, починаючи з квітня 2023 року заявники фактично припинили шлюбні стосунки та почали проживати окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, кожен живе своїм життям, заявник [PERSON] проживає в м.Чернівці та планує переїхати на постійне місце проживання за кордон, а заявник [PERSON] проживає разом з дітьми, а тому розірвання шлюбу відповідає їхній волі. Розірвання шлюбу не буде порушувати права їхніх неповнолітніх дітей, які проживають та перебувають на утриманні батька, оскільки згідно нотаріального Договору між батьками щодо здійснення виховання та зазначення місця проживання дітей укладеного між ними вони визначились\~з місцем\~проживання їхніх\~неповнолітніх дітей та яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей. Даним Договором заявники визначилися, що їхні неповнолітні діти будуть проживати з батьком [PERSON] за місцем його реєстрації і знаходитись на його одноосібному вихованні, а мати [PERSON] буде мати право зустрічатися та спілкуватися з дітьми. Окрім цього, факт самостійного виховання і утримання заявником [PERSON] їхніх спільних дітей, йому як батьку необхідне для набуття статусу «одинокий батько», що дасть йому можливість оформити соціальну допомогу на дітей, змінити місце їх проживання та після закінчення воєнного стану виїхати разом з ними за кордон без документального оформлення згоди матері [PERSON] . В інший спосіб отримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення судом даного факту, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу і «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. Таким чином для набуття статусу «одинокий батько» необхідні дві умови: 1) не перебування у шлюбі; 2) виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого подружжя у житті дитини. Враховуючи викладене заявники просять розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України та встановити факт самостійного виховання та утримання заявником [PERSON] його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька. В судове засідання заявники не з`явились, подали до суду спільну заяву про проведення судового засідання без їх присутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що подана сторонами заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 21.08.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1370. Під час шлюбу у заявників народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3,4 ст.56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.293\~ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено,\~що заявники\~з 2023\~року не\~підтримують між\~собою шлюбні\~відносини,\~не ведуть\~спільне господарство,\~заявниця [PERSON] \~проживає окремо\~в м.Чернівці\~і планує\~переїхати на\~постійне місце\~проживання за\~кордон,\~а заявник\~ [PERSON] \~зареєстрований за\~адресою с.Вітрянка Дністровського району Чернівецької області, де проживає і по даний час, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін. Окрім цього судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права неповнолітніх дітей, які проживають та перебувають на утриманні батька, оскільки згідно договору, укладеного 08.05.2024 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Шамбра В.А., сторони визначили з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 2023 року повністю перебувають на самостійному вихованні та утриманні батька [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного землевпорядником [PERSON] , діловодом [PERSON] , старостою [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 08.05.2024 року за №158 та визнаються сторонами. Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Outcome: approved