Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гайворонської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що на обліку у служби у справах дітей перебуває [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Мати неповнолітньої дитини - [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, взаєморозуміння з донькою немає, через що донька часто йде з дому. Згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2020 року справа №385/1141/20 [PERSON] усиновила малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (після усиновлення прізвище та по батькові дитини було змінено на [PERSON] ). Згідно з матеріалами особової справи [PERSON] , вона свідомо і зважено пройшла всі етапи усиновлення - надала всі необхідні документи, пройшла навчання кандидатів в усиновлювачі в Кіровоградському обласному центрі соціальних служб, зі станом здоров`я дитини та її соціальним походженням була ознайомлена, клопотала про зміну прізвища, по батькові дитини та зміну запису про місце її народження. Про правові умови, права та обов`язки, що виникають внаслідок усиновлення дитини [PERSON] ознайомлена належним чином, про що свідчить її підпис. [PERSON] стала усиновлювачем внаслідок особистого свідомого волевиявлення на батьківство. Відповідно до статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. [PERSON] всиновила дитину, якій на момент усиновлення виповнилось повних 10 років. У цей період в особистості дитини, дівчинки відбуваються складні і суперечливі зміни, це початок перехідного віку. Стосунки з усиновленою донькою нескладалися з перших днів. Вже в грудні 2021 року [PERSON] зверталась до служби у справах дітей з заявою, в якій вона повідомила, що її усиновлена донька здійснила правопорушення (крадіжку в магазині АТБ) та має намір подати позовну заяву до суду про скасування усиновлення. Спеціалістами служби у справах дітей разом з інспектором ювенальної превенції було проведено профілактичну бесіду з малолітньою [PERSON] та її мамою [PERSON] та рекомендовано звернутись по допомогу до практичного психолога КЗ «Гайворонський ліцей №1» Гайворонської міської ради та КЗ «Гайворонський міський центр соціальних служб». [PERSON] звернулась до психолога КЗ «Гайворонський ліцей №1» по допомогу та одночасно відмовилась від проведення індивідуальної діагностики, мотивуючи тим, що дитина не згодна. Також було звернення до дитячого лікаря - психіатра, який діагностував діагноз: розлади поведінки та емоцій, призначив відповідне лікування, але [PERSON] , курс лікування не пройшла, результату лікування немає. Мама пояснює таку відмову тим, що лікування проходило амбулаторно і дитина відмовилась приймати ліки. Від соціального супроводу фахівців з соціальної роботи КЗ «Гайворонський міський центр соціальних служб» [PERSON] також відмовилась, мотивуючи тим, що її малолітня донька не хоче приймати будь - яку допомогу. Згідно листа директора КЗ «Гайворонський міський центр соціальних служб» Гайворонської міської ради [PERSON] уникає зустрічі з працівниками центру за місцем проживання, пояснюючи, що дані візити провокують конфліктні ситуації між нею та дитиною та негативно впливають на їхні взаємовідносини. На спілкування психолога центру з дитиною мати дозволу не надала. Матері неодноразово пропонувалося заключити договір про надання соціальних послуг та скласти план соціального супроводу сім`ї з метою мінімізації наслідків складних життєвих обставин. Однак, [PERSON] відмовилася від отримання цієї послуги, пояснюючи тим, що в даний час соціальні послуги не будуть дієвими та не можуть дати позитивного результату. Отже, відповідач, хоч і зверталась по допомогу до спеціалістів, але ігнорувала поради, пояснюючи це небажанням дитини. Така поведінка суперечить інтересам дитини та розцінюється як не виконання батьківських обов`язків. В родині склалися складні відносини. Виховного впливу на дитину мати немає. Дитина вживає нецензурну лексику та палить електронні цигарки. Здійснює крадіжки як з дому так і з магазину. Після суперечок з мамою дитина часто йде з дому. Крім того, відповідач маючи проблеми з вихованням усиновленої доньки, непорозуміння в родині, покинула усиновлену доньку та поїхала зі своїм рідним сином за кордон на тривалий період (понад 1 рік). Переклавши відповідальність за свою усиновлену доньку на своїх батьків похилого віку. За час відсутності матері відносини з донькою ще більше ускладнилися. Одразу, після повернення з Республіки Польщі [PERSON] звернулась до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до служби у справах дітей міської ради про скасування усиновлення дитини. Мотивуючи тим, що між нею та донькою склалися такі відносини, які унеможливлюють їх спільне подальше життя. Дитина не сприймає її не тільки як маму, а навіть як близьку людину. Після усиновлення та погіршення стосунків між [PERSON] та усиновленою дитиною усиновлювач не зверталась до фахівців з метою встановлення та усунення причин неналежної поведінки дитини. Матір не сприяла вирішенню конфліктних ситуацій, які склались між нею та донькою, а звернулась до суду із позовом про скасування усиновлення. Допитана, як свідок, неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що не бажає проживати однією сімєю разом з [PERSON] . Гайворонський районний суд Кіровоградської області розглядаючи справу про скасування усиновлення (справа №385/33/24) дійшов до висновку, що підстави, передбачені ч. 1 ст. 238 СК України, для скасування усиновлення відсутні. Суд також зазначив, що наведені позивачем обставини не свідчать про те, що зміна поведінки дитини в негативну сторону сталася поза волею матері (усиновлювача), а вказують на те, що саме поведінка [PERSON] вплинула на їх стосунки з дитиною. В задоволенні позову [PERSON] до служби у справах дітей Гайворонської міської ради суд відмовив. Окремою ухвалою суд зобов`язав виконавчий комітет Гайворонської міської ради провести бесіду з сім`єю [PERSON] , щодо можливості проживання усиновленої [PERSON] в сім`ї [PERSON] . [PERSON] з січня 2021 року по грудень 2023 року перебувала на обліку в Гайворонському відділу управління праці та соціального захисту населення Голованівської РДА та отримувала допомогу у розмірі, встановленому для виплати допомоги при народженні дитини, що становить 41280 грн., після припинення виплат [PERSON] відразу подала позов до суду. [PERSON] обмежила дитину в отриманні будь-якої допомоги відстоюючи виключно власні інтереси, без урахуванням інтересів усиновленої дитини, а це є невиконанням батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Гайворонської міської ради від 08 квітня 2024 року № 154 [PERSON] , [INFO] , було відібрано у матері [PERSON] та влаштовано до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Гайворонської міської радипросить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Неповнолітню дитину [PERSON] передати під опіку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради. Відповідач записана мамою малолітньої дитини і у відповідності ст. 180 СК України зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожитковогомінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття [PERSON] . Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської радив судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.11.2020 року у справі №385/1141/20, заяву [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки та піклування Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про усиновлення задоволено. Усиновлено громадянкою України [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] малолітню [PERSON] , [INFO] , громадянку України. Внесено зміни в актовий запис № 3 від 13.04.2010 року про народження дитини, що був вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області: змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; змінено по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; у графі батько замість « [PERSON] » записано « [PERSON] , громадянин України»; у графі мати замість « [PERSON] » записано « [PERSON] , [INFO] , громадянка України»; у графі місце народження з «Кіровоградська область, Новоархангельський район, село Нерубайка» на «Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон». У решті актовий запис залишити без змін (а.с. 12-14). З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00044434486 від 09.04.2024 року, вбачається, що до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , було внесено зміни у відповідності до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.11.2020 року у справі №385/1141/20, змінено прізвище та по-батькові дитини, відомості про її батьків та місце народження (а.с. 15-17). 13.04.2021 року Гайворонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого [INFO] народилася [PERSON] , у графі «Батьки» записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). 10.12.2021 року [PERSON] зверталась до служби у справах дітей Гайворонської міської ради з заявою, в якій вона повідомила, що її усиновлена донька здійснила правопорушення (крадіжку в магазині АТБ) та має намір подати позовну заяву до суду про скасування усиновлення, так як вчинки, дії та поведінка [PERSON] несуть загрозу її родині (а.с. 23). 22.12.2021 року [PERSON] зверталась до служби у справах дітей Гайворонської міської ради з заявою, в якій зазначила, що в зв`язку з останніми подіями, які вчинила її усиновлена донька [PERSON] , службою у справах дітей з нею було проведено бесіду-роз`яснення, щодо вчинення правопорушення та її поведінки відносно членів родини. З метою профілактичної роботи та планової перевірки умов проживання та виховання усиновленої дитини, службою у справах дітей разом з працівником поліції (інспектором ювенальної превенції) був здійснений виїзд 10.12.2021 року за її місцем проживання. Ними також була проведена бесіда, яка полягала у роз`ясненні дитині її законних прав, обов`язків, виявлення причин, які спонукали до вчинення даного правопорушення. Особлива увага приділялась застереженню від вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень. Та навіть після спільної роботи поліції та служби поведінка дитини залишилась незмінною. У зв`язку з чим просила службу у справах дітей залучити до участі у виховній роботі з питань профілактики появи негативних форм поведінки у неповнолітніх (брехня, крадіжки, неконтрольовані емоції та постійні сперечання з дорослими) соціального педагога та психолога. [PERSON] надала згоду на здійснення індивідуальної діагностики і залучення до корекції за результатами діагностичних обстежень участь дитини в розвивальних заняттях, проведених психологом та соціальним педагогом впродовж усього терміну її навчання у закладі освіти (а.с. 22). Відповідно до копії листа КЗ «Гайворонський міський центр соціальних служб» Гайворонської міської ради №01-05/76 від 18.03.2024 року, 09.01.2024 року фахівцями із соціальної роботи та психологом було проведено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , в ході якої визначено, що сім`я перебуває в складних життєвих обставинах та потребує соціальної послуги соціального супроводу, так як складні життєві обставини негативним чином впливають на дитину та самостійно їх сім`я подолати не може. Матері неодноразово було запропоновано заключити договір про надання соціальних послуг та скласти план соціального супроводу сім`ї з метою мінімізації наслідків складних життєвих обставин. Однак [PERSON] відмовляється від отримання даної послуги, пояснючи відмову тим, що в даний час соціальні послуги не будуть дієвими та не можуть дати позитивного результату. Робота з [PERSON] проводилась переважно у телефонному режимі, так як мати уникала зустрічі з працівниками Центру за місцем проживання, пояснючи, що дані візити провокують конфліктні ситуації між матір`ю та дитиною та негативно впливають на їхні взаємовідносини. На спілкування психолога Центру з дитиною мати дозволу не надала. На даний час договір та індивідуальний план соціального супроводу не підписані. [PERSON] послугу отримувати не бажає, до рекомендацій фахівців із соціальної роботи та психолога не прислухається (а.с. 7). Згідно копії довідок Голованівського УСЗН Голованівської РДА від 06.02.2024 року №303/11-22, від 05.04.2024 року №557/11-22, №558/11-22, №559/11-22, [PERSON] протягом 2021-2023 років отримувала щомісячну допомогу при усиновленні 1-ї дитини в загальному розмірі 10320,00 грн. щорічно (а.с. 18-21). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2024 року у справі №385/33/24, відмовлено у задоволенні позовної заяви [PERSON] до служби у справах дітей Гайворонської міської ради, органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради, третя особа: Комунальний заклад центр соціально-психологічної реабілітації дітей Кіровоградської обласної ради про скасування усиновлення дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-11). Судом було зазначено, що наведені позивачем обставини не свідчать про те, що зміна поведінки дитини в негативну сторону сталася поза волею позивачки, оскільки встановлені у справі обставини вказують на те, що поведінка позивача вплинула на їх стосунки з дитиною. Зазначене дає підстави для висновку, що стосунки, які склалися між [PERSON] та усиновленою донькою, залежать як від волі матері, так і усиновленої дитини, а підстав, на які посилається позивачка в позові, а саме які незалежно від волі позивачки позбавляли б її можливості виконувати батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, не встановлено. Згідно обставин справи та досліджених доказів суд констатує, що складнощі у стосунках, які склалися між усиновлювачем і дитиною, виникли від підходів виховання та сприйняття їх під час перехідного періоду дитиною (дій та/або бездіяльності обох учасників), потребували залучення для допомоги їх налагодження уповноважених державою органів, через що скасування усиновлення дитини за позовом [PERSON] є таким, що не відповідає положенням Закону, так як відносини, які виникли між усиновлювачем і дитиною, пов`язані перш за все з конфліктом між ними та ускладнені особливостями перехідного віку дитини, а психоемоційний стан також ускладнився і через подання матір`ю позову про скасування усиновлення. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 28.03.2019 р. по справі №559/1553/16-ц). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Висновки суду за результатами позову. Суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання усиновленої доньки, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Також, суд враховує процесуальну поведінку відповідача та звертає увагу, що остання в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги, в судове засідання під час розгляду справи по суті не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: належним чином покладені законом на батьків обов`язки не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини. З дитиною не спілкується в достатній мірі, не проявляє заінтересованості до її подальшої долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не підтримує ніяких зв`язків та не прагне з нею зустрічі. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин, не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому її слід позбавити батьківських прав. Окрім цього, суд роз`яснює, що на підставі ч. 1 ст. 169 СК України батьки можуть бути поновлені у батьківських правах, за наявності підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4, 5 статті 167 СК України - якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи, що неповнолітня дитина не може бути передана її матері, яка позбавляються батьківських прав, відомості про батька записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, інші особи заяву на передання їм дитини не подавали, суд вважає за необхідне передати неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування. Норми права, які застосовує суд при вирішенні питання щодо стягнення аліментів з [PERSON] . Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язані виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову в частині стягнення аліментів з [PERSON] . Суд погоджується з аргументами представника позивача щодо стягнення аліментів з [PERSON] , вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності. У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити та слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття [PERSON] . Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що представник позивача звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved