Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернуолася до суду із вказаним позовом зазначивши, що 18 грудня 2018 року вона уклала шлюб з [PERSON] . За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та від того часу дитина залишилася проживати з позивачкою. 19 травня 2023 року вона набула у власність квартиру в [ADDRESS] , в якій вона проживає разом із донькою. Оскільки донька зареєстрована за місцем проживання відповідача - в [ADDRESS] , вона неодноразово звернулася до відповідача про надання їй дозволу зареєстровати доньку за місцем фактичного її проживання, а саме - [ADDRESS] , на що відповідач відмовився надати таку згоду. 08 лютого 2024 року позивачка звернулася до департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою в інтересах доньки [PERSON] , в якій просила зняти доньку із поточного місця реєстрації та одночасно реєструвати її за адресою: [ADDRESS] . Проте, через те, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди про місце проживання/реєстрації доньки, а департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради відмовлено у зміні реєстрації місця проживання доньки, з метою захисту інтересів малолітньої дитини вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, втім від представника останнього [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує. Треті особи - служба у справах дітей Чернівецької міської ради та департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за обставин належного повідомлення про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направили. Проте, від останніх до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як встановлено судом, сторони з 18 грудня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2020 року (а.с.09-11). За час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.06). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання вбачається, що позивачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.05). Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2023 року, позивачка [PERSON] є власницею квартири, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.08). 08 лютого 2024 року позивачка [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , звернулася до департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою в якій просила зняти доньку з поточного місця реєстрації та одночасно реєструвати її за адресою: [ADDRESS] , однак, у задоволенні даної заяви позивачки органом реєстрації було відмовлено, з посиланням на п.п.3, ст.5 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». (а.с.17). Також була відхилена і заява позивачки [PERSON] про особисту реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання, оскільки зняття з реєстрації можливе тільки разом із дитиною. (а.с.16). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками, або в сім`ї одного з них, та на піклування батьків Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 (десяти) років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За частиною 1 статті 33 Конституції України та статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п. 16 Порядку декларування та реєстрація місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (п. 17 Порядку). Відповідно до п. 16 вказаного Порядку у разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Пунктом 33 Порядку передбачено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Згідно з п.п. 3 п. 87 Порядку орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. Зважаючи на те, що [PERSON] не подала до департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини за іншою адресою, то відмова у здійсненні такої реєстрації є обґрунтованою та законною. При цьому за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію малолітньої дитини позивачка позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, за якою має бажання зареєструватися сама. Суд, зважає на принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», який закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27 лютого 1991 року, який вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини (п.67), "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). За наведених обставин, оскільки неможливість реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за фактичним місцем проживання разом зі своєю матір`ю, суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З урахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини та їх найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи та встановлений законом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, на переконання суду обраний позивачем спосіб захисту є ефективним способом захисту прав дитини. На підставі наведеного, зважаючи на вищевикладені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 160, 161 СК України,

Outcome: approved