Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

16 листопада 2023 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до Національного університету «Одеська юридична академія» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що на праві спільної часткової власності володіють квартирою [ADDRESS] , в якій вони зареєстровані та постійно проживають. Позивачі є споживачами послуги з постачання холодної води, розподіл обсягів відповідної комунальної послуги та формування рахунків на оплату комунальної послуги, зокрема, за послуги водопостачання здійснює Національний університет «Одеська юридична академія». Позивачами 20.02.2017 року в квартирі облаштовано індивідуальний засіб обліку холодної води та з цього часу плата за водопостачання здійснювалась за показниками встановленого індивідуального засобу обліку безпосередньо до каси НУ «Одеська юридична академія». При внесенні плати до каси відповідача за водопостачання за показами встановленого індивідуального засобу обліку води, посадовими особами відповідача зазначено про наявність заборгованості за водопостачання з підстав того, що відповідачем показання встановленого індивідуального засобу обліку не враховуються, а плата за водопостачання розраховується за установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та кількості прописаних в квартирі осіб, через що виникла заборгованість, яка постійно зростає. Крім того, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь компенсацію за завдану моральну шкоду, так як\~вони є людьми похилого віку, пенсіонерами, інвалідами 2 груп, які нервували весь цей час, стан їх здоров`я значно погіршився. При цьому, неодноразові звернення до відповідача позитивних наслідків не мали, у зв?язку із чим, позивачі звернулись із вказаним позовом до суду. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Шенцевій О.П. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 грудня 2023 року відповідач до суду подав відзив на позовну заяву (в порядку статей 178, 191 ЦПК України). Із відзиву на позов вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню судом, з огляду на наступне. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 14.03.2017 р. № 394 закріплено на праві господарського відання за Національним університетом «Одеська юридична академія» нерухоме державне майно, до якого належить у тому числі житловий будинок за адресою [ADDRESS] (інвентарний номер 10321076, площа 118,3 кв.м.). Відповідно до цього, саме відповідач здійснює оплату комунальних послуг, що надаються надавачами таких послуг в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Оскільки Відповідач, Національний університет «Одеська юридична академія», не є безпосереднім споживачем комунальних послуг, які надаються в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , нараховані суми за спожиті комунальні послуги Національним університетом «Одеська юридична академія» не можуть сплачуватись. З урахуванням цього, НУ «Одеська юридична академія», здійснює розподіл обсягів спожитих комунальних послуг, що надаються в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , особам, які в ньому проживають. Останні (особи, які проживають у житловому будинку та які є безпосередніми споживачами комунальних послуг) відповідно до здійсненого розподілу відшкодовують Національному університету «Одеська юридична академія» нараховані суми за спожиті комунальні послуги. В такому порядку здійснюється нарахування вартості комунальних послуг і Позивачам, що визнається ними, про що свідчить положення викладені в абзаці третьому другої сторінки позовної заяви. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , немає загальнобудинкового лічильника водопостачання. У зв`язку з цим, визначення об`єму водопостачання в житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та відповідно нарахування сум оплати за цю комунальну послугу обчислюється згідно з визначеними нормами споживання послуг з водопостачання на кількість осіб, зареєстрованих в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідач також зазначає, що встановлений позивачами лічильник (індивідуальний засіб обліку) не може бути підставою для нарахування комунальних послуг з водопостачання з огляду те, що зазначений лічильник було встановлено без повідомлення Національного університету «Одеська юридична академія». Підрядник, а саме КП «Сервісний центр», який здійснював встановлення указаного лічильника не є суб`єктом, уповноваженим встановлювати засоби обліку в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що закріплено за Національним університетом «Одеська юридична академія» на праві господарського відання. Опломбування зазначеного лічильника відбулося лише у 2021 році, про що свідчить Акт б/н про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік від 30.03.2021 р. Позивачами не було оформлено лицьового (особистого) рахунку у постачальника комунальної послуги водопостачання, а саме ТОВ «Інфокс», та не було укладено відповідного договору на постачання холодної води. Про відсутність лицьового рахунку свідчить відсутність у долученому до позовної заяви копії Акті про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік від 30.03.2021 р. Позивачами не здійснювалось та не здійснюється передача показань за зазначеним лічильником стосовно споживання води до надавача зазначених комунальних послуг. Враховуючи це, Національний університет «Одеська юридична академія» у відповідності до виставлених ТОВ «Інфокс» рахунків за споживання послуг з водопостачання в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , здійснює розподіл виставленого рахунку та надає їх безпосереднім споживачам зазначених послуг. 26 грудня 2023 року подано відповідь на відзив, в якому позивачі посилаються на те, що Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обов`язок оснащення будівель вузлами комерційного обліку покладено на виконавця відповідної комунальної послуги або власника будівлі. 07 червня 2024 року від позивачів надійшла заява про уточнення позовних вимог, оскільки після першого судового засідання, яке відбулось 14.12.2023 року, позивачем було отримано претензію відповідача від 16.11.2023 року про збільшення суми боргу з 27\~000 грн. до 28086,04 грн., в якій просять суд: 1. Зобов`язати Національний університет «Одеська юридична академія» (код ЄДРПОУ: 20933314) скасувати протиправно нарахований борг за постачання холодної води у квартиру [ADDRESS] споживача [PERSON] за період з 21.07.2021 по 16.11.2023 у розмірі 28086,04 грн. 2. Зобов`язати Національний університет «Одеська юридична академія» (код ЄДРПОУ: 20933314) формувати рахунок на оплату за водопостачання в квартиру [ADDRESS] за показниками вузла розподільчого обліку (квартирного лічильника води). 3. Стягнути з Національний університет «Одеська академія» (код ЄДРПОУ: 20933314) юридична користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 13500 грн. 4. Стягнути з Національний університет «Одеська юридична академія» (код ЄДРПОУ: 20933314) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 13500 грн. 5. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні 12.06.2024 року [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по частин квартири [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи наказом Міністерства освіти і науки України від 14.03.2017 року № 394 за Національним університетом «Одеська юридична академія» на праві господарського відання закріплено нерухоме державне майно, в тому числі і будинок [ADDRESS] . Водночас, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , немає загальнобудинкового лічильника водопостачання. Квартири позивачів облаштовані загальною системою комунікаційних пристроїв з наданням комунальних послуг, зокрема, водопостачання та водовідведення. 20 лютого 2017 року у квартирі облаштовано окремий засіб обліку холодної води, що підтверджується накладною від 12.02.2017 р., рахунком від 17.02.2017 р., паспортом на водолічильник, актом про опломбування та датою наступної повірки 1 квартал 2021 року, свідоцтвом про повірку від 16.03.2021 р. з датою чинності до 16.03.2025, складені представниками служби КП «Сервісний центр» та Центральної ремонтної майстерні філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» в період з 2017 р. по 2023 р. Наступний строк повірки встановленого приладу обліку 1-й квартал 2025 року. Згідно з квитанціями в розрахунковій абонентській книжці до встановлення окремого лічильника обліку водопостачання плата за постачання холодної води позивачами вносилась за установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення в повному обсязі. За період з березня 2017 року (з місяця, наступного після місяця встановлення засобу обліку води), оплата за постачання холодної води здійснювалась позивачами відповідно показникам квартирного засобу обліку. Утім, відповідачем показання встановленого індивідуального засобу обліку не враховувались, а плата за водопостачання розраховувалася за установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та кількості прописаних в квартирі осіб. Причинами не врахування показань встановленого квартирного засобу обліку води посадовими особами відповідача вказано на відсутність встановлення на вводах до будинку № 2 загальнобудинкового лічильника обліку води. 12 липня 2021 року Національний університет «Одеська юридична академія» повідомив позивачів про збільшення боргу за спожиті комунальні послуги до 21 тис. грн. Національний університет «Одеська юридична академія» претензією від 16.11.2023 року № 1525-26 повідомив позивачів про збільшення суми боргу до 28086,04 грн. 25.08.2021 року та 20.10.2021 року позивачі звертались до керівництва Національний університет «Одеська юридична академія», однак відповіді на листи отримано не було. Так, вважаючи борг за водопостачання нарахованим надмірно, позивачі звернулись до суду з даним позовом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. В\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~зазначено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Відносини між суб`єктом господарювання з приводу надання житлово-комунальних послуг і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630). На час виникнення спірних правовідносин і до 2019 року діяли Правила № 630. Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п. 21 Правил). Згідно з п. 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Плата за послуги з водопостачання споживачем, у будинку якого встановлений засіб обліку холодної води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абз. 5 п. 15 Правил № 630). В подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі правила № 690), відповідно до пунктів 12, 14 яких одиницею виміру послуг є кубометр. Ведення комерційного обліку послуги здійснюється вузлами обліку, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання наданих послуг визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Вузол комерційного обліку (прилад обліку води) в об`єкті надання послуг Позивачів не встановлений, тож обсяги споживання ними холодної води мають визначатися за показаннями вузлів розподільного обліку. Пунктом 6 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. При здійсненні розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будинку № 2 комунальних послуг застосуванню підлягає Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Нарахування оплати за комунальну послугу з водопостачання не враховуючи показання встановленого у квартирі [ADDRESS] індивідуального засобу обліку у зв`язку із відсутністю на вході до будинку № 2 вузла комерційного обліку суперечить Розділу II Методики щодо базових правил визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, у якому зазначено, що загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку холодної води (Vв.п.буд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку централізованого водопостачання, однак цей обсяг визначається розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Відсутність вузла комерційного обліку на вході будинку № 2, у якому розташована квартира позивачів, не є підставою для нарахування плати за водопостачання за визначеними нормами споживання послуг з водопостачання на кількість осіб, зареєстрованих в житловому будинку без урахування показів вузла розподільчого обліку щодо обсягу фактично спожитої позивачами води. Таким чином, відповідач у порушення наведених норм по формуванню ціни комунальної послуги з водопостачання порушено і вимоги статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 1 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у\~порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. При цьому, відповідно до частини 2 вказаної статті, забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері житлово-комунальних послуг» № 1060-ІХ від 03.12.2020 року внесено зміни до ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж відшкодовує такому власнику (співвласникам) будівлі фактично сплачені ним (ними) кошти на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку за рахунок відповідних витрат, передбачених у тарифах на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, за період дії цих тарифів до моменту встановлення відповідного вузла (вузлів) комерційного обліку та взяття їх на абонентський облік. Такі кошти відшкодовуються оператором зовнішніх інженерних мереж споживачам відповідних комунальних послуг шляхом зарахування їх у рахунок майбутніх платежів за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. У разі якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем комунальної послуги, він зобов`язаний перераховувати кошти, сплачені споживачами комунальних послуг на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку, виконавцю відповідної комунальної послуги для подальшого їх відшкодування виконавцем споживачам. Порядок такого відшкодування встановлює Кабінет Міністрів України. Отже, обов`язок зі встановлення вузла комерційного обліку покладено на оператора зовнішніх інженерних мереж або на власника будівлі з подальшим відшкодуванням вартості вузла комерційного обліку оператором зовнішніх інженерних мереж. При цьому, споживач не може та немає права самостійно встановлювати вузли комерційного обліку. Відповідно, визначення ціни комунальної послуги, зокрема нарахування оплати за водопостачання згідно з діючими нормативами споживання ігноруючи при цьому показання квартирного засобу обліку води, суперечить ст.ст. 3, 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст.ст. 21, 22 «Про захист прав споживачів»,\~пункту 10 Правил № 630 (що були чинними до 2019 року), пунктів 12, 14 Правил № 690, Розділ ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Зокрема у рішенні від 15.10.2020 року по справі № 522/12627/19, яке набрало законної сили, Приморським районним судом м. Одеси установлені аналогічні порушення НУ ОЮА наведених вимог Законів та нормативних актів при формуванні ціни за водопостачання, зокрема ігнорування відповідачем показань індивідуальних засобів обліку та нарахування через це боргу споживачам, які мешкали у будинку, який також знаходиться на балансі відповідача. У подібній справі № 522/12627/19 судом було встановлено, що за зверненням мешканців будинку, що знаходиться на балансі відповідача, з приводу протиправного визначення ціни комунальної послуги з водопостачання за нормативами, а не за показами встановленого квартирного засобу обліку Головним управлінням держпродспоживслужби в Одеській області були вжиті заходи з проведення позапланової перевірки НУ ОЮА з дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів. За результатами проведених заходів, Головне управління держпродспоживслужби в Одеській області зверталося до керівництва НУ ОЮА з листом, яким пропонувало забезпечити дотримання вимог чинного законодавства України при розподілі обсягів комунальних послуг з водопостачання мешканцям будинку, що перебувають на балансі вишу та формуванні рахунків на їх оплату. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області констатовано, що позивачі як споживачі, зобов`язані сплачувати за послугу відповідно до пункту 10 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, а саме\~за показниками вузлів розподільного обліку (квартирних лічильників води). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З наведеного вище, суд вважає позовні вимоги в частині скасування протиправно нарахованої суми боргу за водопостачання та про зобов`язання відповідача формувати рахунок на оплату за водопостачання в квартиру [ADDRESS] за показниками вузла розподільчого обліку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачами позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вона є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п.3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У частині вимог про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди, позивачем не було належним чином обґрунтовано, тому у цій частині вимог суд має йому відмовити. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі наведеного суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди, є недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial