Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.03.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Селянська Слобода Чернігівського району Чернігівської області, який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Селянська Слобода Чернігівського району Чернігівської області, яка померла [INFO] , зареєстрованою 27.10.1949 р. Селянсько-Слобідською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 15; 2) визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на житловий буднок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,1964 га, право на яку мав спадкодавець на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 831715 від 14.04.2008 р. та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який відноситься до категорії «колгоспний двір». Таким чином, співвласниками даного житлового будинку вважаються усі члени сім`ї, які були зареєстровані станом на 01.07.1990 р. (набрання чинності Законом УРСР «Про власність» та 15.04.1991 р.). Як зазначає позивач, в вищезазначеному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] голова двору та його дружина [PERSON] . Таким чином, житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме: по частині кожному. Також позивач наголошує на тому, що право власності на даний житловий будинок не було зареєстровано в Чернігівському РБТІ. [INFO] померла [PERSON] , де на день смерті з останньою був зареєстрований її чоловік [PERSON] . В шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] ніхто до нотаріальної контори не звертався, а отже [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] та став єдиним власником вищезазначеного житлового будинку. Як зазначалося вище, [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , де згодом [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку від 01.10.2014 р., проте позивач не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний будинок у спадкодавця. Тобто, станом на дату подання позову до суду існує декілька підстав для відмови у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. По-перше, це те, що даний будинок належав [PERSON] , як голові колгоспного двору, а тому право власності мали всі його члени, які були зареєстровані станом на 01.07.1990 р. та не втратили відповідне право станом на 15.04.1991 р., а також по-друге це те, що відсутній правовстановлюючий документ у спадкодавця [PERSON] , оскільки ним частина житлового будинку була прийнята у спадщину від його дружини, але не оформлена належним чином. Окрім цього, у позивача відсутній належний та допустимий документ, який би підтверджував факт реєстрації шлюбу між матір`ю позивача [PERSON] на день своєї смерті з [PERSON] , оскільки наявні невідповідності із зазначенням ім. [PERSON] в Свідоцтві про її народження, Свідоцтві про укладення шлюбу та Свідоцтві про смерть. Так, дійсно в Свідоцтві про народження та Свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON] її ім`я зазначено російською мовою « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть [PERSON] її ім`я вже зазначено « [PERSON] ». Саме через таку невідповідність, позивач позбавлений можливості підтвердити факт реєстрації шлюбу між його матір`ю та батьком з тією метою, щоб підтвердити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] . Таким чином, позивач може підтвердити Свідоцтвом про одруження виключно шлюб [PERSON] та [PERSON] , в той час, коли в Свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] . Тобто виходить, що ніби [PERSON] був одружений на іншій особі, а не на матері позивача, хоча фактично вони були одружені з 1949 р. та завжди проживали разом. Встановлення даного факту, необхідно Заявнику для підтвердження фактичного прийняття спадщини його батьком після смерті його дружини [PERSON] , а тому, як наслідок, позивач позбавлений можливості належним чином оформити своє право власності на успадковане майно, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді від 17.04.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засіданні. Ухвалою судді від 15.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Вимоги викладені у позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав суду відзив в якому зазначено, що позовні вимоги не стосуються Новобілоуської сільської ради, не пов`язані з її діями чи бездіяльністю, а тому Новобілоуська сільська рада просить розглядати справу за відсутності її представника за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серії [NUMBER] , актовий запис № 100. В графі «Громадянин(ка)» зазначена [PERSON] (а.с.20) [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серії [NUMBER] , актовий запис № 21. В графі «Громадянин(ка)» зазначена [PERSON] . (а.с.13) Згідно із довідкою № 66 від 14.02.2024 р., наданою Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Рудківським старостинським округом, встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті дійсно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] і склад її сім`ї на день її смерті був слідуючий: Чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, Серії [NUMBER] , актовий запис № 15, встановлено, що [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з тим, що уклала шлюб з [PERSON] . У графі «і громадянка» зазначена [PERSON] (а.с.19) [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серії [NUMBER] , актовий запис № 07. (а.с.9) Згідно із довідкою № 64 від 13.02.2024 р. наданою Новобілоуською сільською радою Чернігівського району, Чернігівської області, Рудківським старостинським округом, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день своєї смерті дійсно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . В господарстві був зареєстрований один. (а.с.10) Відповідно до довідки № 67 від 14.02.2024 р. наданою Новобілоуською сільською радою Рудківським старостинським округом, встановлено, що згідно до запису в погосподарських книгах Рудківського старостинського округу Новобілоуської ради Чернігівського району Чернігівської області станом на 01.07 1990 р. по 15.04.1991 р. житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно мав статус колгоспного двору. Членами колгоспного двору, станом на 01.07.1990 р. по 15.04.1991 р. були: 1. [PERSON] , [INFO] голова; 2. [PERSON] , [INFO] дружина. (а.с.11) Згідно із відповіддю на запит від 16.02.2024 р. за № 06/24 наданою Чернігівським РБТІ, встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 р., не зареєстровано. Техінвентаризації за вищевказаною адресою не виготовлялася. (а.с.12) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2014 р., спадкова справа № 54/2014, зареєстровано в реєстрі за № 2862, посвідченого приватним нотаріусом Петрушиним Л.М., встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] , у тому числі з урахування 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця, [PERSON] , та з урахування 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася дочка спадкодавця [PERSON] . Спадщину, на яку було видано свідоцтво [PERSON] складається з: земельної ділянки, загальною площею 0,1964 га, склад угідь якої сіножаті, розташовані на території Рудківської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області. (а.с.16-18) Згідно із відповіді на запит, отриманої 25.04.2024 р., наданої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, завідувачем Чернігівською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] , встановлено, що спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі не заводились. (а.с.34) Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Постанови Верховної Ради Українською РСР «Про введення в дію Закону Українською РСР «Про власність» № 885 від 26.03.1991 р. даний Закон застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15.04.1991 р. Щодо правовідносин, які виникли до 15.04.1991 р., Закон Українською РСР «Про власність» застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію Закону. Згідно п. 4 вищевикладеної Постанови ВР УРСР правила, що містяться в Закону Української РСР «Про власність» і були передбачені ВР УРСР правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 р. У відповідності до ст. 6 Закону СРСР «Про власність в СРСР» від 06.03.1990 р № 1305 власність громадян створюється і примножується за рахунок інших трудових доходів від участі в суспільному виробництві, від ведення власного господарства і доходів від коштів, вкладених у кредитні установи, акції та інші цінні папери, набуття майна у спадщину і на інших підставах, які допускаються законом. Відповідно до ст. 17 ЗУ РСР «Про Власність» 07.02.1999 р. № 699 майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно із ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членами на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно до ст. 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Згідно приписів ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх непрацездатних. Позиція, викладена у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовом про захист прав приватної власності». Зокрема в п. 6 даної постанови зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. За\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружжя, який його пережив. Беручи до уваги вищевикладене, суд знайшов підтвердження того, що дійсно, ім`я матері позивача [PERSON] у Свідоцтві про народження та в Свідоцтві про укладення шлюбу зазначено російською мовою, тобто « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть зазначено українською « [PERSON] », що унеможливлює підтвердити факт реєстрації шлюбу з померлим [INFO] [PERSON] та як наслідок не дозволяє успадкувати спадкове майно позивачем, а тому суд вважає за потрібне задовольнити позов в частині встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Отже, до спадкового майна померлого належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який успадкував [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, позивач [PERSON] набув право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а тому позов в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги не стосуються Новобілоуської сільської ради та не пов`язані з її діями чи бездіяльністю, суд вважає безпідставними, оскільки у разі неприйняття спадщини після померлого [PERSON] , спадщина може бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади. Понесені судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved