Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 08.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи та з урахуванням того, що від відповідача 25.12.2023 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, оскільки відповідач не визнає позов, бажає зберегти сім`ю, також вважає, що дана справа потребує детального розгляду по суті, ухвалою суду від 06.02.2024 здійснено перехід з розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за вказаним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 12.04.2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Момот О.О. надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме про відмову частини позовних вимог, що стосується стягнення аліментів. Позивач обгрунтовуючі свої вимоги, посилається на те, що 02.11.2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народились діти - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Останніми роками стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач і відповідач сімейного життя не ведуть з початку 2020 року, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу неможливе. За таких обставин, зберігати сім`ю з відповідачем позивач вважає недоцільним, оскільки шлюб несе формальний характер. Сторони в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання/визнання позову. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 02 листопада 2002 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, було зареєстровано шлюб, актовий запис №1673, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою шлюбне прізвище " [PERSON] ", про що вона зазначила у своєму позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved