Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом (т. 1 а. с. 2 8). Позивач в позовній заяві (т. 1 а. с. 2 8) та заяві про усунення недоліків суду (т. 1 а. с. 235 236), поданій на виконання ухвали, посилається на наступне. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.12.1992 р. було набуто ним (позивачем), [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/3 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Він (позивач) право власності на 1/3 частку зазначеного вище житлового будинку зареєстрував у Державному реєстрі. Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р. було передано громадянам у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства, громадянам села Сніжки згідно з додатком. У списку громадян села Сніжки, кому передано земельні ділянки у приватну власність з одержанням державного акта на право власності значаться: [PERSON] [ADDRESS] , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,10 га; він (позивач) - [PERSON] [ADDRESS] , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га; [PERSON] [ADDRESS] , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,12 га. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 р. було набуто у власність в порядку спадкування відповідачкою [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га, в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-KB №043145, виданого Сніжівською сільською Радою 16.07.2004 року на підставі рішення виконкому вказаної сільської Ради № 127 від 28.09. 2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86. 24.01.2022 державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н.А. за Відповідачкою було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,155 га, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005, яка розміщена у [ADDRESS] за рахунок земель комунальної власності. Вищевказаним рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради від 20.10.1995 було передано [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га, а не 0,155 га, як відображено у свідоцтві про право на спадщину за законом та державному акті на право приватної власності на землю. Крім того, листом Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської райдержадміністрації від 08.05.2023 була надана інформація про те, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради № 127 від 28.09.2001 у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено. Отже, таке рішення відповідною сільською радою не приймалось. У 2022 році відповідачкою було самовільно розміщено огорожу на межі його (позивача) земельної ділянки у [ADDRESS] , внаслідок чого він позбавлений можливості у під`їзді до своєї ділянки та власного будинковолодіння. На його вимоги перенести огорожу відповідачка вказує, що вона знаходиться на її приватній земельній ділянці. При цьому, він (позивач) не був присутній та проінформований про встановлення відповідачкою паркану між відповідними суміжними земельними ділянками. Враховуючи викладене, [PERSON] незаконно набула в порядку спадкування у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га по [ADDRESS] . Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] мав з`ясувати повні відомості щодо спадкового майна, у тому числі тих, які підтверджують наявність права власності спадкодавця на це майно. Тому вищевказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 необхідно визнати недійсним, оскільки вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю є незаконним у зв`язку з відсутністю прийнятого вищевказаного рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради від 28 вересня 2001 року. Окрім того, враховуючи те, що [PERSON] у 1995 році приватизовано у вланість земельну ділянку для будівництва житлового будинку 0,12 га, а оформлено у приватну вланість по державному акту 0,1550 га, - частину земельної ділянки площею 0,0350 га було оформлено незаконно за рахунок його (позивача) земельної ділянки. Позивача. З урахуванням викладеного запис про право власності, зроблений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А. № 46315175 від 24.01.2022 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,155 га, також є незаконним та підлягає скасуванню. В заяві про виправлення недоліків про усунення недоліків на виконання ухвали суду (т. 1 а. с. 235 236) позивач також зазначає наступне. Згідно матеріалів погосподарської книги за 1991 - 1995 роки Сніжківської сільської ради Ставищенського району станом на 05.03.1992 року за будинковололінням по [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] , як колгоспниця, рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,58 га. Після смерті 05.03.1992 останньої до її спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності на житловий будинок та право спільного користування присадибною земельною ділянкою, на якій розміщено житловий будинок, господарські будівлі та споруди, площею 0,25 га, як було передбачено ч. 2 ст. 67 ЗК України в редакції 1990 року. Між вказаними трьома спадкоємцями після смерті [PERSON] та успадкування ними вказаного житлового будинку було встановлено порядок роздільного користування земельною ділянкою загальною площею 0,58 га, згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за [PERSON] залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за [PERSON] - 0,12 га та за [PERSON] 0,10 га. Згідно матеріалів погосподарської книги за 1996 - 2000 роки Сніжківської сільської ради Ставищенського району за вказаним будинковолодінням по [ADDRESS] , рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,60 га. [PERSON] , [PERSON] та він [PERSON] не отримували державні акти на право приватної власності на земельні ділянки згідно рішення 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р. Позивач просить суд: - визнати недійсним вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145, виданий на ім`я [PERSON] Сніжківською сільською Радою 16.07.2004 року на підставі рішення виконкому Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28.09. 2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86, - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А. від 24.01.2022 р., за яким [PERSON] було успадковано після смерті [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового бужинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005, що розташована за адресою: [ADDRESS] . - скасувати рішення вказаного державного нотаріуса про державну реєстрацію права власності за №46315175 від 24.01.2022 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1550 га, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - зобов`язати [PERSON] усунути йому (позивачу) перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0350 га за адресою [ADDRESS] шляхом демонтажу самочинно спорудженого паркану за рахунок [PERSON] . Ухвалою Ставищенського районного суду відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а. с. 53 55). Ухвалою суду від 25.10.2023 призначено земельно-технічну експертизу, яку доручено провести експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинене провадження в справі (т. 2 а. с. 93-95). 03.01.2024 до суду надійшло клопотання експертів вказаної експертної установи про надання додаткових матеріалів та відомостей, забезпечення обстеження (т. 2 а. с. 112). Ухвалою Ставищенського районного суду від 12 січня 2024 року провадження в справі поновлено (т. 2 а. с. 132). Ухвалою суду від 17 січня 2024 року було задоволено частково клопотання експертів про надання\~додаткових матеріалів\~та відомостей та зупинено провадження в справі (т. 2 а. с. 153-155), справу повторно було направлено експертам Київського НДІСЕ для проведення земельно-технічної експертизи за ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року (т. 2 а. с. 156). 02.04.2024 до суду повернулись матеріали справи з повідомленням Київського НДІСЕ про залишення вказаної ухвали суду про призначення земельно-технічної експертизи без виконання в зв`язку з відсутністю оплати за виконання експертизи (т. 2 а. с. 165). Ухвалою суду від 23.04.2023 провадження в справі поновлено (т. 2 а. с. 187). Ухвалою суду від 23.04.2023 закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи в судовому засіданні (т. 2 а. с. 188), В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за вказаною в позові адресою, повістка повернулась до\~суду з\~відміткою «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою» (т. 2 а. с. 224), проте, в судовому засіданні приймав участь представник позивача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові та заяві про усунення недоліків, подані на виконання ухвали суду, визнав ту обставину, що з часу набуття в порядку спадкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності, по 1/3 частці кожним, на вказаний в позові житловий будинок по [ADDRESS] відбулась зміна номера будинку, номер будинку на даний час 32 а. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, відзиву на позов до суду не подавала, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона після смерті матері [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом на її спадкове майно, отримала свідоцтва про право наспадщину на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] по вказаній вулиці вона ще не оформила, але має намір це зробити. Державний акт на землю по [ADDRESS] а виданий правомірно. Новий паркан вона поставила біля свого домогосподарства на тому ж місці, де раніше був встановлений старий паркан. Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Ківшар О. В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що рішення, видані Сніжківською сількькою радою є чинними, Ставищенською селищною радою не скасовані, і той факт, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено в архіві, не свідчить про те, що воно не приймалось. В судове засідання відповідач державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. не прибула про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2 а. с. 227), справу просить розглядати без присутності її представника (т. 1 а. с. 141, т. 2 а. с. 211), до суду подала відзив (т. 1 а. с. 143-146), зазначивши, що вимоги позивача до неї є безпідставними і такими, що не відповідність вимогам закону. Для видачі оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: 3224286001:01:006:0005, спадкоємицею [PERSON] , серед інших необхідних для цього документів, було надано нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю серії U-KB № 043145, виданий Сніжківською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16 липня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86 та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, створений за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру 11 жовтня 2021 року за № НВ-1 816390682021. Відповідно до пп. 4.12, пп. 4.14, пп.4.16, пп.4.19, пп. 4.21 п. 4 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 .N» 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок): Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право па спадщину. Відповідно до зазначених вище вимог Порядку, нотаріусом були з`ясовані повні відомості щодо зазначеної земельної ділянки, необхідні, для видачі Свідоцтва про право на спадщину. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно мас розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позов [PERSON] до неї як до державного нотаріуса є необгрунтованим та суперечить чинному цивільному процесуальному законодавству та законодавству, яке регулює порядок скасування державної реєстрації права власності, а тому позов не може бути задоволений, державна контора (нотаріус) є неналежним відповідачем у цій справі (т. 1 а. с. 143-146). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2 а. с. 176, 226, 229). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 2\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] та [PERSON] набули право власності в порядку спадкування за заповітом, кожен, на 1/3 частину житлового будинку площею 40 кв.м. в с. Сніжки Ставищенського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.1992, зареєстрованогов реєстрі за № 734 (т. 1 а. с. 9). Згідно довідки Сніжківської сільської ради від 24.09.2009, яка знаходиться в матеріалах інвентиризаційної справи на вищевказаний будинок, житловий будинок, який належав померлій [INFO] [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] (т. 2 а. с. 80). На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину № 734 від 19.12.1992 за [PERSON] . Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.12.2009 зареєстроване право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 29188345, реєстраційний номер запису 185 в книзі 1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1а. с. 10), інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2023 ( т. 2 а. с. 70). Згідно довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 25.10.2023 у зв`язку з упорядкуванням номерів будинків по [ADDRESS] вищевказаному будинку № 32 присвоєно № 32-а (т. 2 а. с. 69). В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~відповідачка [PERSON] ,\~представник Ставищенської\~селищної радиБілоцерківського\~району Київської\~області Ківшар\~О.\~В. визнали ту обставину, що з часу набуття в порядку спадкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності, по 1/3 частині кожним, на вказаний в позові житловий будинок по [ADDRESS] відбулась зміна номера будинку, номер будинку на даний час 32 а. З матеріалів спадкової справи (т. 1 а. с. 80-139) встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (т. 1 а. с. 82). [PERSON] за життя 15.10.2008 склала заповіт, посвідчений секретарем Сніжківської сільської ради за реєстровим № 108, яким заповіла все своє\~майно відповідачці [PERSON] (т. 1 а. с. 92, 94). Спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України відповідачка [PERSON] , подавши до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 81). Чоловік спадкодавиці [PERSON] , [INFO] (т. 1 а. с. 91 зв.), 03.10.2019 подав до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом (обов`язкової частки в спадщині як пенсіонер за віком) відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, зазначивши, що йому відомо про зміст запоіту [PERSON] на користь [PERSON] , проти чого він не заперечує (т. 1 а. с. 81 зв.). Відповідачка [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 18.10.1999 виконкомом Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області (т. 1 а. с. 155) на підставі рішення Сніжківської сільської ради № 30 від 27.07.1999 (т. 1 а. с. 107), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 (т. 1 а. с. 11, 126 зв., 155). Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 р., виданого державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. за реєстровим № 10-42, відповідачка [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1550 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-KB №043145, виданого Сніжівською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16.07.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86. Вказане свідоцтво про право на спадщину було ареєстровано вищевказаним нотаріусом за [PERSON] 24.01.2022 р. в реєстрі за № 10-42 (т. 1 а. с. 12, 129, 137). Цього ж дня 24.01.2022 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А за відповідачкою [PERSON] було зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005, в Державному реєстрі речових на нерухоме майно на підставі рішення вказаного державного нотаріусапро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63019671, номер запису про право власності 46315175, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформацією із Державного земельного кадастру про право власності на речові права та земельну ділянку (т. 1 а. с. 27, 139). Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за заповітом на який отримали [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] , та земельна ділянка, кадастровий номер 3224286001:01:006:0005, по [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування на яку отримала відповідачка [PERSON] , є суміжними. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на рішення 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 (т. 1 а. с. 17). Вказаним рішенням було передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства, громадянам села Сніжки згідно з додатком. У списку громадян села Сніжки, кому передано земельні ділянки у приватну власність з одержанням Державного акта на право власності, значаться: [PERSON] по [ADDRESS] у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,10 га; [PERSON] по [ADDRESS] у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га, для ОПГ 0,13 га, [PERSON] по [ADDRESS] у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,12 га (т. 1 а. с. 17). Згідно рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 04.12.2020 № 12 «Про реорганізацію сільських рад шляхом приєднання до Ставищенсьої селищної ради Білоцерківського району Київської області» Ставищенська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сніжківської сільської ради (т. 1 а. с. 32-33). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] (що наявний в матеріалах спадкової справи (т. 1 а. с. 108 зв. 110) та копій матеріалів інвентаризаційної справи КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а. с. 151 158) в даному техпаспорті наявний лише схематичний план земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, який, як зазначено в паспорті, не є підставою для визначення меж земельної ділянки та підрахунку площі) площа ж земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, не зазначена (т. 1 а. с. 108 зв. 110), на вказаній земельній ділянці розташований лише житловий будинок (А) з прибудовою «а», 1998 року побудови. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] (на даний час 32 а) в с. Сніжки (т. 1 а. с. 13-15), його копії, наявної в матеріалах спадкової справи (т. 1 а. с. 100 зв. 103), та копій матеріалів інвентаризаційної справи КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» (т. 2 а. с. 72 78), крім житлового будинку «А-1»;, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовані погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а», сарай «Б-1» та сарай «Г-1» 1961 - 1965 років забудови. В даному техпаспорті відсутні схематичний план земельної ділянки, площа земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок. Як зазначено вище, після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS] набули позивач - [PERSON] , третя особа [PERSON] та [PERSON] .. Правовідносини землекористування [PERSON] - попереднього власника вищевказаного житлового будинку регулювались ЗК УРСР в редакції 1970 року, який втратив чинність 15 березня 1991 року. Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР в редакції 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Згідно ст. 22 ЗК УРСР 1970 року приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, заборонялось. Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (т. 2 а. с. 148) земельно-кадастрові документи в Старостинському окрузі № 6 с. Сніжки з 1986 по 2010 роки не збереглись. Згідно відповіді Білоцерківської районної військової адміністрації Київської області від 29.09.2023 № 06-23/4122 інформація по земельно-кадастрових документах до архіву відділу не зберігання не надходить (т. 2 а. с. 66). Згідно даних з погосподарських книг Сніжківської сільської ради за 1991- 1995, в домогосподарстві с. Сніжки, головою якої до дня смерті [INFO] була [PERSON] , обліковується земельна ділянка площею 0.58 в тому числі, під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами 0.01 (т. 1 а. с. 18 - 19). Згідно даних\~з погосподарських\~книг Сніжківської\~сільської ради1996-2000, 2001-2005 роки в даному домогосподарстві, співвласниками якого після смерті [PERSON] стали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , обліковується земельна ділянка площею 060 га, з яких для обслуговуваня житлового будинку 0,02, для ведення підсобного господарства 0.58. Рік побудови житлового будинку 1959 (а. с. 20 зв.). Зазначення у вищевказаних погосподарських книгах різних розмірів земельної ділянки, на якій був розташований даний будинок та ненадання суду погосподарських книг за попередній період ( з 1959 р. часу його побудови до 15.03.1991 р. (часу втрати сили ЗК УРСР 1970 р.) не дає суду можливість достовірно встановити, земельною ділянкою якої площі і на якій підставі користувався попередній землекористувач [PERSON] . Фактично, позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено, що на час успадкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] вищевказаного житлового будинку по [ADDRESS] за останньою як за землекористувачем була закріплена належним чином із встановленням межових знаків, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, земельна ділянка розміром 0,58 га. На час успадкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] вищевказаного житлового будинку правовідносини з приводу землекористування регулювались Земельним кодексом УРСР 1990 року, який відповідно до п. 1 постанови ВР УРСР від 18.12.1990 року № 562 XII введено в дію з 15.03.1991 року. Згідно ст. 28 ЗК УРСР (чинної на час смерті [INFO] [PERSON] ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. В разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у володіння або користування\~здійснюється в\~порядку відведення.\~ При переході права власності громадян на жилий будинок та господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку, в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне володіння або користування власників будинку і споруд. Статтею 30 ЗК України\~від 1990 року у редакції 1992 року також передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених\~статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження, - будівлі та споруди. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(далі - Постанова), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати\~статті 30 ЗК України\~до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені частиною 1 статті 23 ЗК України 1990 року (державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів). Проте, дію цієї статті було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність 04.10.2006 на підставі Закону № 139-V (139-16) від 14.09.2006. . Пунктом 3 вказаного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Обгрунтовуючи позов, [PERSON] , посилається на рішенням 5\~сесії 22\~скликання Сніжківської\~сільської Ради\~Народних депутатів\~Ставищенського району\~Київської області\~від 20.10.1995\~р.,\~яким \~було передано\~у приватну\~власність земельні\~ділянки для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~по [ADDRESS] \~з одержанням\~Державного Акта\~на право\~власності:\~йому \~ [PERSON] \~ площею\~0,25\~га,\~ [PERSON] \~площею 0,10\~га,\~ [PERSON] \~площею 0,12\~га,\~а також\~на ту\~обставину що\~між вказаними\~спадкоємцями після\~смерті [PERSON] та\~успадкування ними\~житлового будинку\~за вказаною\~адресою усно\~було встановлено\~порядок роздільного\~користування земельною ділянкою загальною площею 0,58 га, згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за [PERSON] залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за [PERSON] - 0,12 га та за [PERSON] 0,10 га. Проте, суду позивачем\~та його\~представником не\~надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності позивача [PERSON] на присадибну земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га по [ADDRESS] , передану йому вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання позивачем державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Також позивачем не надано суду доказів щодо встановлення (погодження) між ним (позивачем), [PERSON] та [PERSON] вищевказаного порядку роздільного\~користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за [PERSON] залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за [PERSON] - 0,12 га та за [PERSON] 0,10 га. Крім того, твердження позивача про встановлення такого порядку роздільного\~користування земельною ділянкою по\~ [ADDRESS] спростовується\~рішенням \~ХІІІ сесії\~21\~скликання Сніжківської\~сільської ради\~народних депутатів\~Ставищенського району\~Київської області\~від 17\~листопада 1992\~року,\~яким за\~результатами розгляду\~заяв про\~виділення земельних\~ділянок під\~забудову та\~ведення присадибних\~ділянок виділено\~по спадщині\~в господарстві\~ [PERSON] \~ 0,25\~га на\~всіх спадкоємців\~(т.\~2\~а.\~с.\~65).\~Проте,\~ доказів отримання вказаними спадкоємцями державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) суду також не надано. Вказане рішення Сніжківської сільської ради узгоджується з нормою ст. 67 Земельного кодексу (1990 в редакції 1992 р.), відповідно до частини 2 якої розмір ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. Також слід зазначити, що згідно ст.\~42\~ЗК України\~від 18\~грудня 1990\~року в редакції Закону № 2196-ХІІ від 13.03.1992 \~громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~125\~ЗК України\~(2001\~року)\~(в\~редакції,\~чинній на\~момент видачі\~оспорюваного державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю,\~виданого 16.07.2004) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як зазначено вище, оспорюваний державний акт на право приватної власності на землю виданий Лебедь. Т. Ф. Сніжівською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16.07.2004 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86 (т. 1 а. с. 129). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Як зазначено вище, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, подавши до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (т. 1 а. с. 81). Оскільки після смерті 28.05.2019\~[PERSON] до спадкового майна належала також 1/3 частина вищевказаного житлового будинку по [ADDRESS] , яку остання успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] (т. 1 а. с. 99 зв. 100, 100 зв. 103), - суд вважає, що відповідачка [PERSON] , як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану 1/3 частину зазначеного житлового будинку, проте, відповідно до матеріалів спадкової справи (т. 1 а. с. 80 - 139) не оформила своїх спадкових прав на вказану частину будинку. Отже, фактично, співвласниками будинку по [ADDRESS] , на даний час є [PERSON] , [PERSON] та відповідачка [PERSON] , яка після смерті [INFO] \~[PERSON] спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на 1/3 частину даного будинку. Обгрунтовуючи позов\~в частині\~вимоги про\~скасування державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~11-КВ\~№043145,\~виданого на\~ім`я\~ [PERSON] \~на підставі\~рішення виконавчого\~комітету Сніжківської\~сільської Ради\~народних депутатів\~Ставищенського районну\~Київської області\~№ 127\~від 28\~вересня 2001\~року (т.\~1\~а.\~с.\~129),\~ [PERSON] \~посилається також\~на те,\~що вищевказаним\~рішенням 5\~сесії 22\~скликання Сніжківської\~сільської Ради\~народних депутатів\~Ставищенського району\~Київської області\~від 20.10.1995\~р.\~було передано\~ [PERSON] \~у власність\~земельну ділянку\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~площею 0,12\~га,\~а не\~0,155\~га,\~як зазначено\~у вказаному\~державному акті.\~Також позивач\~зазначає,\~що листом\~ Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської райдержадміністрації Київської області від 08.05.2023 року за №09.1-04-03/115 була надана інформація про те, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено (т. 1 а. с. 24), що на думку позивача, свідчить про те, що таке рішення відповідною сільською радою не приймалось. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , крім того, додатково послався, як на одну із підстав недійсності зазначеного державного акта на право приватної власності на землю на ту обставину, що в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (згідно державного акта) гр. [PERSON] в [ADDRESS] , складеного ПП «Кадастр» 2021 року (т. 2 а. с. 2 -46) відсутній акт погодження меж даної земельної ділянки із ним позивачем, як власником сусідньої земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] . Також, обгрунтовуючи позов в частині вимоги про визнання недійсним вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.01.2022 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А., позивач зазначає, що нотаріус при видачі даного свідоцтва після смерті [PERSON] мав з`ясувати повні відомості щодо спадкового майна, у тому числі тих, які підтверджують наявність права власності спадкодавця на це майно. І вказане свідоцтво необхідно визнати недійсним, через те що державний акт на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145 є незаконним у зв`язку з відсутністю прийнятого рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області №127 від 28 вересня 2001 року. Крім того,. позивач як на одну із підстав недійсності недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145, посилається на те. що законодавством заборонена повторна безоплатна приватизація громадянами України земельних ділянок із земель державної або комунальної власності по одному і тому ж виду використання. та на ту обставину, що [PERSON] було у 1995 році приватизовано у вланість земельну ділянку для будівництва житлового будинку 0,12 га, а потім оформлено у приватну вланість по державному акту на право приватної воласності 0,1550 га, що свідчить про те. що частину земельної ділянки площею 0,0350 га було оформлено незаконно за рахунок земельної ділянки Позивача. В судовому засіданні представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Ківшар О. В. зазначила, що всі рішення, видані Сніжківською сількькою радою є чинними, Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області не скасовані, і той факт, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради № 127 від 28 вересня 2001 року в архіві не виявлено, не свідчить про те, що воно не приймалось. Доводи позивача про порушення його прав внаслідок незаконного оформлення частини земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0350 га за рахунок його земельної ділянки є безпідставним, оскільки суду позивачем\~та його\~представником \~ не\~надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності позивача [PERSON] на присадибну земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га по [ADDRESS] , передану йому вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання позивачем державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Так само стороною позивача не надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності [PERSON] на присадибну земельну ділянку для будівництва площею площею 0,12 га по [ADDRESS] , передану їй вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання [PERSON] державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 зазначеного Декрету Кабінету Міністрів України (тобто, доказів повторної безоплатної приватизації [PERSON] земельної ділянки із земель державної або комунальної власності по одному і тому ж виду використання, на що вказує позивач в позовній заяві). Щодо посилання позивача, як на одну із підстав недійсності оспорюваного державного акта на право приватної власності на землю, на непогодження меж земельної ділянки з ним (позивачем), як суміжним землевласником, слід, крім того, зазначити, що Верховний суд в постанові від 07 травня 2020 року по справі № 378/138/18 по цивільній справі за позовом особи про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зазначив, що саме лише непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення сільської ради та державних актів недійсними. Суд також погоджується з доводами державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. щодо того, що вона є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно мас розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги про визнання недійсним\~державного акта\~на право\~приватної власності\~на землю,\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~скасування \~державної реєстрації\~права власності\~на земельну\~ділянку та\~ зобов`язання [PERSON] усунути йому - [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0350 га, по [ADDRESS] шляхом демонтажу самочинно спорудженого нею паркану за її рахунок, посилається на те, що оспорювані державний акт на право приватної власності на землю (т. 1 а. с. 129) та свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а. с. 137) , а також дії [PERSON] по облаштуванню паркану на межі його (позивача) земельної ділянки, порушують його права, як землекористувача суміжної земельної ділянки. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України (2001 року) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України, дійсно передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України). Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно вимог ст. 155 ЗК України можливість визнання недійсним акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування безпосередньо пов`язується з порушенням цим актом права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, Отже, обов`язковою умовою визнання акта недійсним є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв`язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування. Позивач [PERSON] \~в якості\~правової підстави\~набуття ним\~права наземельну\~ділянку по\~ [ADDRESS] посилається\~на рішення5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995,\~відповідно до\~якогойому передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства за вказаною адресою площею 0,25 га. Проте, як зазначено вище, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, та які б свідчили про те, що [PERSON] є власником земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,25 га (про яку йдеться в зазначеному рішенні Сніжківської сільської ради від 20.10.1995 року), та зареєстрував це право у встановленому законом порядку, а також доказів встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі, суду не надано, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того факту, що виданий на ім`я [PERSON] вищевказаний оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] та вищевказане оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом порушують права [PERSON] як суміжного землекористувача. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок встановлення відповідачкою [PERSON] паркану на межі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , співвласником якого є він (позивач), у нього наявні перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним оспорюваних державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні його присадибною ділянкою площею 0,0350 га по [ADDRESS] , шляхом демонтажу самочинно спорудженого паркану за рахунок [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed