Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

у січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 234 056,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 100 000,00 грн компенсації завданої моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач 19.08.2023 року, керуючи транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. Голосіївському у м. Києві, скоїв зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та який від отриманого удару інерційним накатом скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та який від отриманого удару інерційним накатом скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2023 року в справі № 752/18538/23 винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] . Позивач, зауважує, що з метою відшкодування шкоди звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України, яке листом відмовило у виплаті відшкодування. В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути завдану шкоду з відповідача, як особи, з вини якої сталася ДТП, в розмірі, визначеному висновком авто товарознавчого експертного дослідження, а також компенсувати спричинену моральну шкоду. Ухвалою від 02.02.2024 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 40). 04.03.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] просить у позові відмовити, посилаючись на те, що підтвердження щодо заподіяння збитків саме позивачу відсутні; про огляд транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , в м. Краматорську, тобто за більш ніж 630 км від місця ДТП, експертом він не був повідомлений; під час визначення розміру збитків, не враховано обставини придбання автомобіля з аукціону та історії пошкоджень; розмір заподіяної моральної шкоди позивачем не обґрунтовано. 04.03.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON] на вказаний позов, у якій адвокат Таранов С.І. зазначає, що доводи відповідача не ґрунтуються на доказах; заявлена до стягнення сума компенсації завданої моральної шкоди є пропорційною до характеру та обсягу страждань і є розумною та справедливою. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право особи на звернення в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.08.2023 року о 11 год. 45 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. Голосіївському у м. Києві, у порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та який від отриманого удару інерційним накатом скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та який від отриманого удару інерційним накатом скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2023 року в справі № 752/18538/23 винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] . Згідно із звітом № 47/23 від 28.08.2023 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , складає 161 754,45 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власникові цього автомобіля становить 72 301,87 грн. Як вбачається з вказаного звіту та додатків до нього, а саме: копії акта № 47/23 від 25.08.2023 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11.09.2020 року, власником автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , є не позивач, а [PERSON] . Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2018 року в справі № 597/1070/15-ц зазначено, що п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17 зазначено, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Поряд із цим, матеріали справи не містять підтверджень того, що позивач керував автомобілем марки «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , та був учасником ДТП, що мала місце 19.08.2023 року о 11 год. 45 хв., на пр. Голосіївському в м. Києві. [PERSON] до позовної заяви не додано копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , що б свідчило про правомірність володіння позивачем вказаним автомобілем. Оскільки, суду не надано підтверджень того, що позивач правомірно керував транспортним засобом, тому [PERSON] не має права на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну. Самі по собі факти звернення позивача до Моторно (транспортного) страхового бюро України, його присутність під час огляду (дослідження) автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , експертом, не доводять обставин безпосередньої участі [PERSON] у відповідній ДТП. При цьому, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення в справі № 752/18538/23, яка в силу ст. 82 ЦПК України є підставою звільнення від доказування, не місить відомостей конкретно про позивача, як потерпілого, до того ж, у відзиві на вказаний позов [PERSON] заперечує факт завдання збитків саме [PERSON] . За змістом ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. Вимоги про компенсацію завданої моральної шкоди є похідними від вимог [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, правових підстав для стягнення якої на користь позивача з [PERSON] судом не встановлено за перелічених вище обставин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed