Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив суд визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ Луганської області, який проживав за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви зазначив, що він є сином [PERSON] , [INFO] . Його батько є власником квартири, в якій був зареєстрований та фактично проживав, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31 січня 2023 року батько заявника покинув свій дім, у власних справах, нікого не повідомивши про те, куди він іде і коли повернеться. З того моменту будь-який зв`язок з батьком втрачено, знайомі та родичі, які проживають на окупованій території також з 31 січня 2023 року його не бачили та будь-якого зв`язку з ним не мали. Зі слів знайомих, які проживають на окупованій території м. Довжанськ (колишній Свердловськ) Луганської області, наприкінці 2023 року належна [PERSON] квартира була «націоналізована» російською окупаційною «владою» та перейшла у власність невідомих осіб. З 31 січня 2023 року батько заявника жодного разу [PERSON] не зателефонував, не повідомляв іншим способом про місце свого перебування. Рідні та знайомі намагалися встановити його місце знаходження, однак це результатів не дало. З заявою про розшук особи, яка безвісно відсутня, до правоохоронних органів України заявник не звертався, оскільки м. Довжанськ, Луганської області, з 2014 року є тимчасово окупованою територією України. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме, а також для захисту його прав на майно та інших соціальних прав, оскільки відсутні відомості про те, яким саме чином та за яких обставин квартира перейшла у власність до інших осіб. Ухвалою суду від 11 березня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості щодо нараховування та отримання пенсії [PERSON] , [INFO] , протягом періоду з 01 лютого 2022 року до дати надання відповіді; витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію\~щодо перетину державного кордону\~України в період з 01 лютого 2022 року по день надання відповіді громадянином України\~ [PERSON] , [INFO] ; витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію\~щодо перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб\~та щодо зареєстрованого місця перебування як внутрішньо переміщеної особи громадянина України\~ [PERSON] , [INFO] ; витребувано з Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області інформацію щодо перебування у державному розшуку громадянина України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від \~10 квітня 2024 року залучено до участі у справі як заінтересованих осіб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Запропоновано останнім подати письмові пояснення щодо заяви протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Однак у встановлений судом строк заінтересовані особи письмові пояснення щодо заяви не надали, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року закрити підготовче провадження у справі за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] , та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що заінтересовані особи не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, оскільки заінтересовані особи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю на підставі наявних доказів. Заслухавши заявника, дослідивши долучені до заяви матеріали та витребувані судом докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27 жовтня 1981 року (а.с. 8). Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 29 жовтня 1996 року, [PERSON] , [INFO] , з 11 грудня 2010 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Довжанськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 квітня 2024 року № 8899/0/2-24/3, станом на 28 березня 2024 року в Єдиній інформаційні базі даних про внутрішньо переміщених осіб наявна наступна інформація: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає та адреса для листування: [ADDRESS] , з 04 березня 2016 року (а.с. 46). Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 травня 2024 року № 2000-0305-7/72709, [PERSON] перебуває на обліку з 01 березня 2016 року та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2024 року виплату пенсії [PERSON] призупинено у зв`язку з відсутністю фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи, яка одержує пенсію через поточний рахунок в установі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с. 58). Листом від 20 березня 2024 року № 19-19618/18/24-Вих Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію щодо перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в період з 01 лютого 2022 року до 20 березня 2024 року, відповідно до якого у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» наявна наступна інформація: [PERSON] , [INFO] , востаннє перетнув лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України в напрямку «Виїзд» у пункті пропуску «Мілове» 03 лютого 2022 року о 19:01 год на транспортному засобі з номерним знаком « [NUMBER] ». Інформація про перетин державного кордону України або виїзду з тимчасово окупованої території України після 03 лютого 2022 року у базі даних відсутня (а.с. 36). Аналогічна інформація відображена у листі від ГЦОСІ ДПС України станом на 29 квітня 2024 року (а.с. 53). Відповідно до листа начальника Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області від 05 квітня 2024 року № 7209/119-60/04-2014, громадянин України [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , згідно бази даних «Інформаційний Портал Національної Поліції», у державному розшуку не значиться (а.с. 37). Таким чином, батько заявника - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS] , з 03 лютого 2022 року перемістився на тимчасово окуповану територію України, та із січня 2023 року зв`язок з ним втрачено, про своє місце перебування він будь-яким чином заявнику не повідомляв, матеріали справи не містять доказів повернення [PERSON] на підконтрольну органам державної влади України територію. Крім того, останній до 31 березня 2024 року не пройшов фізичну ідентифікацію в органах Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим йому призупинена виплата пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. З урахуванням викладених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем реєстрації на тимчасово окупованій території Луганської області та за місцем фактичного проживання у м. Харкові не викликає сумнівів у своїй достовірності. Зазначений факт підтверджений відповідними доказами, зібраними заявником та судом у встановленому законом порядку, які кожен окремо відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності. При цьому зазначені докази є взаємопов`язаними, в сукупності не суперечать один одному, та в достатній мірі підтверджують обставини, на які посилається заявник в заяві, для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Судом встановлено, що заявнику необхідно визнати свого батька безвісно відсутнім для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме, а також для можливості захисту прав на майно батька та інших соціальних прав згідно зі ст. 44 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved