Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю на суму 19\~834,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості у період з 02.12.2021 по 08.08.2022, та відносно нього Центром зайнятості було прийнято наступні рішення: HT 211202 від 02.12.2021: надати статус безробітного з 02.12.2021; призначити допомогу по безробіттю з 02.12.2021 по 28.08.2022; розпочати виплату допомоги по безробіттю з 02.12.2021; НТ 220808 від 08.08.2022: припинити виплату допомоги по безробіттю з 08.08.2022; НТ 220808 від 08.08.2022: припинити реєстрацію з 08.08.2022 у зв`язку з початком зайнятості особи; HT221207 від 07.12.2022: повернути кошти з 06.06.2022 по 07.08.2022, сума боргу 19834,34 грн. За результатами звірки з Державною прикордонною службою України від 28.10.2022 виявлено, що відповідач перебував за кордоном з 07.05.2022 по 08.06.2022. На підставі даної інформації Маріупольським міським центром зайнятості відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62 було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. Розслідуванням було встановлено, що в період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості в якості безробітної та отримання допомоги по безробіттю Відповідач перебувала закордоном понад 30 календарних днів з 07.05.2022 по 08.06.2022. За даними розслідування фахівцями Центру зайнятості було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 21-12/22 від 07.12.2022. Наказом Центру зайнятості №78 від 08.12.2022 було прийнято рішення про відшкодування відповідачем допомоги по безробіттю у сумі 19 834 грн 34 коп. У зв`язку викладеним просить суд стягнути з [PERSON] на користь Маріупольського міського центра зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю на суму 19\~834,34 грн. та судовий збір. Відповідач скористалась правом на подання відзиву в якому заперечувала проти задоволення позову, оскільки під час евакуації з м. Маріуполя змушена була перетинати кордони країн для того, щоб потрапити до території підконтрольній Україні проте не протягом 30 днів та матеріали справи не містять про це доказів. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач надала заяву в якій також просила розглядати справу без її участі, просили в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості у період з 02.12.2021 по 08.08.2022, та відносно нього Центром зайнятості було прийнято наступні рішення: HT 211202 від 02.12.2021: надати статус безробітного з 02.12.2021; призначити допомогу по безробіттю з 02.12.2021 по 28.08.2022; розпочати виплату допомоги по безробіттю з 02.12.2021; НТ 220808 від 08.08.2022: припинити виплату допомоги по безробіттю з 08.08.2022; НТ 220808 від 08.08.2022: припинити реєстрацію з 08.08.2022 у зв`язку з початком зайнятості особи; HT221207 від 07.12.2022: повернути кошти з 06.06.2022 по 07.08.2022, сума боргу 19834,34 грн. Позивач посилається на те, що за результатами звірки з Державною прикордонною службою України від 28.10.2022 виявлено, що відповідач перебував за кордоном з 07.05.2022 по 08.06.2022. Згодом на підставі даної інформації Маріупольським міським центром зайнятості відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62 було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. Розслідуванням було встановлено, що в період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості в якості безробітної та отримання допомоги по безробіттю відповідач перебувала закордоном понад 30 календарних днів з 07.05.2022 по 08.06.2022. За даними розслідування фахівцями Центру зайнятості було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 21-12/22 від 07.12.2022. Наказом Центру зайнятості №78 від 08.12.2022 було прийнято рішення про відшкодування відповідачем допомоги по безробіттю у сумі 19 834 грн 34 коп. Разом з цим звертаючись до суду із вказаним позовом позивачем не надано а судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач перебував за кордоном понад 30 календарних днів з 07.05.2022 по 08.06.2022. Натомість відповідач у своєму відзиві зазначає про перетин державного кордону 02.06.2022 з метою евакуації із м. Маріуполь у зв`язку із збройною агресією РФ та повернення у м. Вінниця 08.06.2024 та вказане не спростовано відповідачем. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними\~частини 1 та 2\~ст.46 Конституції України. Відповідно до положень\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»\~статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин другої, третьої\~статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 ч.1\~ст.1215 ЦК України\~визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Положеннями\~ст.1215 ЦК України\~передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Матеріалами справи підтверджено, що фактично [PERSON] перетинала державний кордон з метою захисту себе від можливих протиправних дій з боку окупаційної влади м. Маріуполя, а не з метою здійснення діяльності направленої на отримання прибутку за межами України, та загальний період перебування відповідача за кордоном не перевищував 30 днів, доказів протилежного суду не надано та судом не встановлено. Згідно з пунктом 1статті 1 Закону України "Про зайнятість населення"\~безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальне укладення цією особою цивільно-правової угоди на виконання певних послуг, а реальне зайняття певною діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування. Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові ВСУ від 24.04.2019 року у справі № 757/17820/17-ц. Таким чином, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог. Згідно ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed