Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Хмільницької міської ради про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав та визнання права власності. Позов мотивовано тим, що 25 грудня 1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір міни із [PERSON] .. Згідно умов зазначеного договору позивачі та [PERSON] (відповідач на даний час) обміняли належну їм квартиру за [ADDRESS] на належний [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3004 га, які знаходилися по [ADDRESS] . Таким чином, кожний із позивачів набув у власність 1/4 частку незакінченого будівництвом будинку та земельної ділянки загальною площею 0,3004 га, які розташовувалися по вищезазначеній адресі. Між тим, уже на даний час, займаючись питанням реєстрації за ними права власності (вже на закінчений будівництвом житловий будинок), з`ясувалося, що на ім`я одного із співвласників [PERSON] видано державний акт на всю земельну ділянку, тобто без врахування інтересів інших співвласників земельної ділянки. Виходячи з цих обставин та враховуючи неможливість приведення вже виданого на ім`я відповідача правовстановлюючого документа у відповідність до вимог закону в адміністративному порядку, позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 30 квітня 2024 року, вартість земельної ділянки загальною площею 0,3004 га, яка розташовувалася по [ADDRESS] , визначена у 47720 грн. Відповідачами по даній справі є інший співвласник майна на яке був виданий державний акт на право власності на землю [PERSON] та Хмільницька міська рада. За цих обставин, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку, також враховуючи що спірна земельна ділянка була сформована на підставі технічної документації із землеустрою та їй було присвоєні кадастрові номера 0524883700:03:000:0242 та 0524883700:03:000:0243, які не можуть бути автоматично скасовані, вимога про скасування реєстрації даної земельної ділянки (кадастрових номерів) є на думку позивачів обґрунтованою та підлягає задоволенню судом. Ухвалою суду від 10.05.2024 року у справі відкрито провадження. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідач Хмільницька міська рада подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі їхнього представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Також просять судові витрати по справі залишити за позивачами оскільки жодним чином міська рада не порушила права і свободи останніх. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору міни АВІ № 318232 зареєстрованого в реєстрі за № 2571 від 25.12.1999 року [PERSON] , обміняла незакінчений будівництвом будинок [ADDRESS] Хмільницького р-ну Вінницької обл. по вулиці Космонавтів за номером дев`ять на двохкімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] за номером сорок п`ять в будинку п`ятдесят шостому, що складається із: коридора 45-1, кухні 45-4, коридора 45-5, 45-6, ванни 45-7, туалета 45-8, кладови 45-9, кімнат 45-2, 45-3, загальною жилою площею 28.4 кв.м., загальною площею 48.4 кв.м., кладови № 45 в напівпідвалі та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Державного акту серії ВН від 10.02.2000 року, Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано за [PERSON] в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 542. Земельна ділянка площею 0.3004 га, розташована на території Лелітської сільської ради. (а.с. 9). Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки від 30.04.2024 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,3004 га, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та належала [PERSON] без врахування ПДВ складає 47\~720 грн. (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6100764342023 від 27.12.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 0524883700:03:000:0242 належить [PERSON] (а.с. 11-16). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5900729102023 від 26.12.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 0524883700:03:000:0243 належить [PERSON] (а.с. 17-22). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 360695042 від 02.01.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 0524883700:03:000:0242 належить [PERSON] (а.с.23). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 360672490 від 02.01.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 0524883700:03:000:0243 належить [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Державний акт на право власності видається на одну земельну ділянку. Згідно із ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Форма державного акта на право власності на земельну ділянку затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 р. N 449 (зі змінами). З назви та змісту такої форми вбачається, що один державний акт видається власнику земельної ділянки або особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, та посвідчує право власності на одну земельну ділянку. До державного акта додається додаток, в якому зазначається список співвласників земельної ділянки. Пунктом 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом. Отже, право спільної власності на земельну ділянку посвідчується одним державним актом, який видається особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, що обирається з їх числа. Список співвласників земельної ділянки зазначається в додатку до державного акта. На кожного співвласника земельної ділянки окремий державний акт не складається. Державний акт, який оформлено на уповноважену особу, що видається співвласникам земельної ділянки, посвідчує право власності на земельну ділянку уповноваженої особи та інших співвласників, зазначених у списку співвласників земельної ділянки. Такий державний акт є правовою підставою виникнення права власності на земельну ділянку у всіх співвласників земельної ділянки. Між тим, як вбачається з спірного державного акту на право власності на землю, список співвласників земельної ділянки, який є обов`язковим при посвідченні права спільної власності на земельну ділянку, відсутній, належна відповідачу на підставі договору міни частка земельної ділянки вказана окремим об`єктом із вже визначеною площею 0,3004 га, тобто без врахування інтересів інших співвласників земельної ділянки. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. В зв`язку з викладеним та враховуючи, що даний державний акт, зокрема, позбавляє позивачів права на належне оформлення своїх прав власника на частку спірної земельної ділянки, приведення його у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку неможливе, тому вважаю, що позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Під поняттям «державна реєстрація земельної ділянки» закон визначає внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення). Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Положеннями статті 11 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено вимоги до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно до вимог ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також, відповідно до п. 57 Порядку ведення державного земельного кадастру поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених п. 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до п. 156-2 цього Порядку. За цих обставин, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку, також враховуючи що спірна земельна ділянка була сформована на підставі технічної документації із землеустрою та їй було присвоєні кадастрові номера 0524883700:03:000:0242 та 0524883700:03:000:0243, які не можуть бути автоматично скасовані, вимога про скасування реєстрації даної земельної ділянки (кадастрових номерів) є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом. Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі № 814/3476/14, в постанові від 31.01.2019 року у справі № 826/14200/17, надано висновок про те, що оскільки у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права, обрання такого способу захисту, як скасування державної реєстрації земельної ділянки з відповідним кадастровим номером, є єдиним можливим та ефективним способом захисту прав позивачів. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. ст.26,27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного видно, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. За змістом ст. 238 Цивільного Кодексу України, фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачів та задоволення позовних вимог. Судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: approved