Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

адвокат Кучеренко В.О. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] 2056 грн 92 коп незаконно стягнутих коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у період з березня по травень 2021 року з пенсії позивача відраховано 2 056 грн 92 коп. Таке відрахування проводилось згідно постанови ВП 64443358 від 12 лютого 2021 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною в розмірі 20%, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. 13 травня 2021 року відрахування призупинено на підставі постанови про зупинення вчинення виконавчих дій № 64443358. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 03 листопада 2021 року ВП № 64443358, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», дане виконавче провадження закінчено у зв`язку з надходженням заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року. Заочним рішенням від 16 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2021 року, Перечинський районний суд ухвалив позов [PERSON] та його представника [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на сторонні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання задовольнити повністю, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (юридична адреса: 10008 вул. Велика Бердичівська, 35 м. Житомир, номер свідоцтва [NUMBER] ) зареєстрований в реєстрі за № 60438, про стягнення з боржника, яким є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (01033, м. Київ вул. Саксаганського буд №14 оф. 301), код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості в розмірі 10 322,56 грн. Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З огляду на вищевикладене вважає, що позивач [PERSON] має право на повернення коштів на суму 2 056 грн 92 коп, які було незаконно стягнуто з такого на користь відповідача, так як підстава вказаного стягнення внаслідок винесення судового рішення про скасування виконавчого напису зникла, тому просить позов задовольнити.\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Кучеренко В.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Аланд» як відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)). Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Суд встановив, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2021 року, позов [PERSON] та його представника [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено повністю визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (юридична адреса: 10008 вул. Велика Бердичівська, 35 м. Житомир, номер свідоцтва [NUMBER] ) зареєстрований в реєстрі за № 60438, про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (01033, м. Київ вул. Саксаганського буд №14 оф. 301), код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості в розмірі 10 322,56 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь держави сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь держави сплачений судовий збір за забезпечення позову в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. (а. с. 9-12). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З вказаного рішення вбачається, що 05 жовтня 2020 року приватний нотаріусом Житомирського\~ міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 60438, згідно якого стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача заборгованість за кредитним договором 800/000116/14 від 14 січня 20105 року за період з 11 серпня\~ 2020 року по 14 серпня\~ 2020 рок в сумі 10 322, 56 грн. Сума заборгованості складає - 9822,56 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7480,52 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом становить -\~ 2342,04 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією\~ становить -\~ 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 00,00 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 500 гривень 00 копійок. Дата набрання виконавчого напису законної сили 05.10.2020 р. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки (а. с. 9-12). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про закінчення виконавчого провадження № 65553358 від 03 листопада 2021 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 60438, виданого 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» заборгованості в розмірі 10 322,56 грн, закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з надходженням до офісу приватного виконавця рішення Перечинського районного суду Закарпатської області № 304/545/21 від 16 вересня 2021 року про визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а. с.\~ 13). З наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідки про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії за період з березня по травень 2021 року вбачається, що відрахування з пенсії [PERSON] проводилося згідно постанови ВП 64443358 від 12 лютого 2021 року, виданою приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною. Утримання проводилося з 01 березня по 31 травня 2021 року в розмірі 20%. Відрахування призупинено відповідно до постанови про зупинення виконавчих дій № 64443358 від 13 травня 2021 року. Утримано боргу в сумі 2 056,92 грн, залишок боргу становить 9 966,90 грн (а. с. 8).\~\~\~\~ Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення\~ безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, суд встановив, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 2 056,92 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів, суд вважає, що позовна заява про повернення незаконно стягнутих коштів є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони\~\~ пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Таким чином, оскільки\~ позивач\~ звільнений\~ від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

Outcome: approved