Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

16 лютого 2022 року представник товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «Профіт\~Капітал» (далі ТОВ «Фінансова\~Компанія «Профіт\~Капітал») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, 20.04.2017 між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено угоду № С13.217.72954 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі Договір). Відповідно до вищевказаного Договору, банк відкрив клієнтці поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту МаsterCard World терміном дії на 2 роки з моменту її випуску. Банк надав клієнтці кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Банк на виконання умов договору надав позичальниці грошові кошти у сумі 5000 грн, строком до 20.04.2021, та виконав всі інші умови Договору, а позичальниця зобов`язалася повернути їх разом з іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua) згідно з умовами цього Договору, однак відповідачка порушила умови Договору щодо своєчасного повернення кредиту, та станом на 03.12.2020 заборгованість [PERSON] становила 17000,79 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом 5000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 12000,79 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. 03.12.2020 між ТОВ «Фінансова\~Компанія «Профіт\~Капітал»та\~публічним акціонерним\~товариством «Ідея\~Банк» було\~укладено договір\~факторингу №\~12/90,\~за умовами\~якого до\~позивача перейшло\~право вимоги\~за договором\~№ С13.217.72954\~від 20.04.2017.\~ У зв`язку з невиконанням відповідачкою заборгованості за кредитним договором позивачем також нараховано 3% річних за користування кредитом 550,44 грн, та інфляційні втрати 1717,09 грн. Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості за кредитним договором, несплаченими відсотками, 3% річних та інфляційні втрати на загальну суму 19\~268,32 грн, судовий збір в розмірі 2481 грн, та витрати на правничу допомогу. 19 жовтня 2022 року відповідачка звернулася до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилалася на те, що відповідачка не отримувала письмової вимоги від позивача про усунення порушень, дострокове стягнення заборгованості. Угода № С13.217.72954 укладена між сторонами є нікчемною, оскільки не містить підпису відповідачки, та вказана Угода погоджує лише тільки наміри про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Крім того, кредитором ПАТ «Ідея Банк», за вказаною Угодою вже було звернено стягнення на грошові кошти відповідачки за виконавчим написом № 990 від 20.04.2018, виданого приватним нотаріусом Гуревічом О.М. про стягнення боргу в розмірі 24\~563,94 грн, який знаходився на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та на даний час виконавче провадження завершено. Відповідачка просила суд відмовити позивачу в позові. Представник позивача [PERSON] 10 листопада 2022 року надав суду відповідь на відзив. Кредитним договір між сторонами був укладений шляхом відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідачка активно використовувала кредитний ліміт відповідно до виписки по рахунку. Належним підтвердженням направлення досудової вимоги відповідачці є опис цінного листа, досудова вимога та згрупований список відправлень разом з чеком. На підтвердження стягнення коштів за Угодою №С13.217.72954 з відповідачки, остання надала постанову про закінчення виконавчого провадження, зі змісту якої не можливо встановити, що кошти стягувались за вказаною угодою. У відповідачки могли бути укладені із позивачем інші кредитні договори. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка, її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.04.2017 між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено угоду № С13.217.72954 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк відкрив клієнтці поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту МаsterCard World терміном дії на 2 роки з моменту її випуску. Банк надав клієнтці кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнтці на момент укладення угоди становив 5000 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Банк на виконання умов договору надав позичальниці грошові кошти у сумі 5000 грн, строком до 20.04.2021, та виконав всі інші умови Договору, а позичальниця зобов`язалася повернути їх разом з іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua) згідно з умовами цього Договору. Згідно розрахунку заборгованість відповідачки, станом на 03.12.2020 становить 17000,79 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом 5000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 12000,79 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. 03.12.2020 між ТОВ «Фінансова\~Компанія «Профіт\~Капітал»та\~публічним акціонерним\~товариством «Ідея\~Банк» було\~укладено договір\~факторингу №\~12/90,\~за умовами\~якого до\~позивача перейшло\~право вимоги\~за договором\~№ С13.217.72954\~від 20.04.2017.\~ Згідно із ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтями 525, 526\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом враховані заперечення відповідачки проти вимог позивача, які оцінені у сукупності з усіма доказами у справі, та в ході слухання справи не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, не відповідають матеріалам справи, та дійсним обставинам справи. Так, згідно постанови головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікової О.Л. про закінчення виконавчого провадження від 17.06.2021, № 56502135, у виконавця знаходився на виконанні виконавчий напис № 990 від 20.04.2018, про стягнення з відповідачки на користь ПАТ «Ідея Банк» боргу в розмірі 24\~563,94 грн. Однак, зі змісту вказаної постанови не встановлено за яким кредитним договором було здійснено стягнення боргу з відповідачки, та останньою не надано доказів на підтвердження вказаного факту. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). З урахуванням приписів ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки права позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачки на його користь інфляційні витрати в розмірі 1717,09 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 550,44 грн. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за кредитним договором, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509\~ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана позиція узгоджена з\~постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Оскільки, неправомірними діями відповідачки позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України та також підлягають задоволенню. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2022 рік, складала 2481 грн, та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022, позивачу було надано послуги правової допомоги у вигляді підготовки та подачі позову у розмірі 2000 грн. З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved