Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач завернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає, що 25.03.2023 між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] було укладено договір позики № 5369160, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису з використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. 18.10.2023 між ТОВ "МАНІФОЮ" та позивачем укладено договір факторингу № 18-10/23, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 5369160. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 26860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8500,00 грн; заборгованості за відсотками - 18360,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 20.04.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 6283905. 26.12.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та позивачем укладено договір факторингу № 26122023, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 6283905. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 24268,16 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4432,00 грн; заборгованості за відсотками - 18506,16 грн, заборгованість за комісією - 1330,00 грн, забогованість за пенею - 0,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 20.04.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 100919173. 26.12.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та позивачем укладено договір факторингу № 26122023, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 100919173. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 25552,86 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5700,00 грн; заборгованості за відсотками - 19222,86 грн, заборгованість за комісією - 630,00 грн, забогованість за пенею - 0,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь із [PERSON] загальну заборгованість в сумі 76681,02 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. 08.05.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. З відповіді Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження отримав 17.05.2024, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням від 21.05.2024. Таким чином, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що між 25.03.2023 між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] було укладено договір позики № 5369160, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису з використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. За умовами договору позивальник отримав в позику 8500,00 грн строком на 80 днів, тобто до 13.06.2023. Базова процентна ставка за користування кредитними коштами становить 1,20000% на день /а.с. 9-18/. В подальшому, 24.04.2023 між позикодавцем та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору, відповідно до якої сторони продовжили строк дії договору до 13.07.2023 на умовах, що визначені договором та цією угодою, у зв`язку із чим виготовлено новий графік обов`язкових платежів та розрахунок за додатковою угодою №1 /а.с. 19-21/. В подальшому, 24.05.2023 між позикодавцем та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до вищевказаного договору, відповідно до якої сторони продовжили строк дії договору до 12.08.2023 на умовах, що визначені договором та цією угодою, у зв`язку із чим виготовлено новий графік обов`язкових платежів та розрахунок за додатковою угодою №2 /а.с. 22-24/. 18.10.2023 між ТОВ "МАНІФОЮ" та позивачем укладено договір факторингу № 18-10/23 /а.с. 25-28/, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 5369160, що підтверджується витягом із реєстру боржників до цього договору від 18.10.2023 /а.с. 29/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 26860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8500,00 грн; заборгованості за відсотками - 18360,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5369160 від 25.03.2023 за період з 18.10.2023 по 31.03.2024 /а.с. 30/. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 20.04.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 6283905 /а.с. 35-41/. За умовами договору позивальник отримав в позику 7000,00 грн строком на 105 днів, тобто до 03.08.2023. Комісія за надання кредиту становить 1330,00 грн, яка нараховується одноразово на момент видачі кредиту; стандартна процентна ставка за користування кредитними коштами становить 3,00% на день за кожен день користування кредитом. 26.12.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та позивачем укладено договір факторингу № 26122023 /а.с. 42-44/, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 6283905, що підтверджується витягом із реєстру боржників №1 до цього договору від 26.12.2023 /а.с. 45/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 24268,16 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4432,00 грн; заборгованості за відсотками - 18506,16 грн, заборгованість за комісією - 1330,00 грн, забогованість за пенею - 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 6283905 від 20.04.2023 за період з 26.12.2023 по 31.03.2024 /а.с. 46/. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 20.04.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 100919173 /ас. 47-53/. За умовами договору позивальник отримав в позику 9000,00 грн строком на 105 днів, тобто до 03.08.2023. Комісія за надання кредиту становить 630,00 грн, яка нараховується одноразово на момент видачі кредиту; стандартна процентна ставка за користування кредитними коштами становить 3,00% на день за кожен день користування кредитом. 26.12.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та позивачем укладено договір факторингу № 26122023 /а.с. 54-56/, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 100919173, що підтверджується витягом із реєстру боржників №2 до цього договору від 26.12.2023 /а.с. 57/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 25552,86 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5700,00 грн; заборгованості за відсотками - 19222,86 грн, заборгованість за комісією - 630,00 грн, забогованість за пенею - 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 100919173 від 20.04.2023 за період з 26.12.2023 по 31.03.2024 /а.с.58/. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Норми права, застосовані судом. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями договору позики № 5369160 від 25.03.2023 з додатковими угодами до нього, договорів про споживчий кредит № 6283905 та № 100919173 від 20.04.2023, укладених в електронній формі, підписаних відповідачем в день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора та договорами факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 та № 26122023 від 26.12.2023, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Відповідно до умов договору № 5369160 від 25.03.2023 та додаткових угод до нього, якими строк дії договору продовжено до 12.08.2023, відповідач мав повернути отримані в позику кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 12.08.2023. Таким чином, не пізніше 12.08.2023 за вищевказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом з матеріалів справи, зокрема вищевказаного договору позики № 5369160 від 25.03.2023 та додатків до нього, зокрема до додаткової угоди №2, встановлено, що загальна вартість позики становить 15385,00 грн, з яких 8500,00 грн - тіло кредиту, 6885,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 24.05.2023 по 12.08.2023. Суду ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором останнім як первісному кредитору, так і позивачеві. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 31.03.2024, виходить за межі строку дії договору, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, нарахування відсотків за користування коштами, наданими на умовах позики, здійснювалося первісним позикодавцем із 24.05.2023 по 18.10.2023, про що свідчить витяг із реєстру боржників від 18.10.2023 до договору факторингу № 18-10/2023, укладеного між позивачем та ТОВ ''МАНІФОЮ"' і таким чином загальну заборгованість відповідача визначено в розмірі 26860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8500,00 грн; заборгованості за відсотками - 18360,00 грн. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідачки по вищевказаному кредиту, прийшов до таких висновків. Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування позикою мало здійснюватися виключно в період з 24.05.2023 по 12.08.2023, виходячи із розміру тіла позики 8500,00 грн, процентної ставки 3,00%, строку дії договору, заборгованість за відсотками має становити 6885,00 грн, як це і визначено додатковою угодою №2 до вищевказаного договору позики. Щодо заборгованості за тілом кредиту, яка становить 8500,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо її повного чи часткового погашення відповідачем, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку останнього, що полягає у неповерненні коштів за позикою в цій сумі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 5369160 від 25.03.2023 із [PERSON] підлягають задоволенню частково і з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 15385,00 грн, з яких 8500,00 грн - тіло кредиту, 6885,00 грн - розмір відсотків за користування ним. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 6283905 від 20.04.2023, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача повністю, оскільки як вбачається із матеріалів справи, загальна заборгованість [PERSON] , що становить 24268,16 грн, нарахована в межах строку дії договору та не містить додаткових нарахувань, не передбачених умовами цього договору, доказів протилежного суду не надано, тому стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 24268,16 грн, з яких 4432,00 грн - тіло кредиту, 18506,16 грн - розмір відсотків за користування ним, 1330,00 грн - одноразова комісія за надання кредиту. Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1000919173 від 20.04.2024, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача повністю, оскільки як вбачається із матеріалів справи, загальна заборгованість [PERSON] , що становить 25552,86 грн, також нарахована в межах строку дії договору та не містить додаткових нарахувань, не передбачених умовами цього договору, доказів протилежного суду не надано, тому стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 25552,86 грн, з яких 5700,00 грн - тіло кредиту, 19222,86 грн - розмір відсотків за користування ним, 630,00 грн - одноразова комісія за надання кредиту. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість за договором позики та договорам споживчого кредиту в сумі 65206,02 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн згідно платіжної інструкції № 65315 від 12.04.2024 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 85,04 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 12.04.2024, що становить 2575,01 грн. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в стягненні цієї частини судових витрат із відповідача слід відмовити.

Outcome: partial