Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Обґрунтовують свої вимоги тим, що [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . 05.09.2023 мало місце залиття квартири позивачки. Як зазначено в Акті про залиття квартири від 06.09.2023 ЖЕД - 313, залиття квартири [ADDRESS] відбулося внаслідок того, що у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, лопнула гнучка ГВН на кухні під мийкою, а отже саме з вини відповідачки. Згідно із Звіту про незалежну оцінку майнових прав, з метою визначення ринкової вартості, право вимоги відшкодування матеріальних витрат понесених внаслідок залиття квартири становить 77000,00грн. Тому позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду, завданою внаслідок залиття квартири, у розмірі 77000,00грн, витрати за проведення оцінки вартості збитку у розмірі 6000,00грн, витрати на послуги з отримання довідки БТІ в розмірі 678,18грн та моральну шкоду в розмірі 20000,00грн. 08.02.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] не скористалась своїм право подати відзив до суду. У судому засіданні 29 травня 2024 року судом було заслухано свідка - [PERSON] . Свідок [PERSON] надав свідчення, що він є рідним сином позивачки [PERSON] . Про залиття квартири дізнався з телефонного дзвінка матері, та одразу прийшов до неї додому, за адресою: [ADDRESS] . Зайшовши до квартири він побачив, що зі стелі, по периметру квартири, стікає вода. Піднявшись на поверх вище, у квартиру відповідачки [PERSON] , яка розташована над квартирою його матері, побачив, що в кухні відповідачки лопнула гнучка ГВП під мийкою, внаслідок чого відбулось залиття квартири поверхом нижче. 04.06.2024 в судове засідання позивака [PERSON] та її представник - адвокат Микитишин О.М. не з'явились. До суду від адвоката Микитишин О.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлялась про дати та час розгляду справи у суді, однак у судові засідання не з'являлась. Причину неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши сторону позивача, взявши до уваги свідчення свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Позивачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, який посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козиряк Н.С., та зареєстровано в реєстрі за номером № 5870. Власницею квартири [ADDRESS] , відповідно до Інформаційної довідки про суб`єкта права власності у багатоквартирному будинку, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, є відповідачка [PERSON] 05.09.2023 відбулось залиття квартири позивачки. Як встановлено Актом про залиття квартири від 06.09.2023 затвердженого Начальником ЖЕД - 313, залиття квартири [ADDRESS] відбулося, оскільки лопнула гнучка підводка ГВП на кухні під мийкою у квартирі [ADDRESS] . Комісійне обстеження квартири [ADDRESS] встановлено наступне: 1.У кухні сліди залиття: -на стінах (плитка) S = 16,0м.2; -на стелі (фарба) S=8,0м.2; -на підлозі (плитка) S =8,0м.2; -намокли розетки; 2.У кімнаті сліди залиття: -на стінах (шпалери) S = 8,0м.2; -на стелі (шпалери) S = 1,5м.2; 3.У ванній кімнаті сліди залиття: -на стелі (фарба) S = 2,5м.2; 4.У туалеті сліди залиття: на стелі: -(фарба) S = 2,5 м.2. Згідно із Звіту про незалежну оцінку майнових прав, з метою визначення ринкової вартості, право вимоги відшкодування матеріальних витрат понесених внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , від 27.10.2023, визначено, що ринкова вартість матеріальних збитків становить 77000,00грн. Витрати які [PERSON] понесла за виконання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку внаслідок залиття становить 6000,00грн, що підтверджується копією Договору № 1430 на проведення незалежної оцінки від 12.10.2023, Актом завдання-прийняття виконаних робіт від 27.10.2023, розрахунками від 27.10.2023 та платіжними інструкціями №0.0.3246389190.1 та 0.0.3274157306.1. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України та ст. 151 Житлового кодексу України, власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин З додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.) В акті повинен міститися висновок про те, хто заподіяв шкоду. Отже у даному акті встановлена чітка причина залиття, а саме, яка поломка призвела до залиття, які саме дії здійснювалися, перелік пошкоджень, обсяг необхідного ремонту, тощо, тобто акт відповідає вимогам, встановленим до складання таких актів, та містить всіх необхідних відомостей. Статтею 323 ЦК України передбачено, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на споживача покладені наступні обов`язки: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини та за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Відповідно до статті 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Згідно із ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи положення процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. У процесі розгляду даної справи відповідачкою [PERSON] не спростовано, що квартира позивачки [PERSON] зазнала пошкоджень в наслідок залиття з квартири відповідачки. Також не спростовано, що причиною залиття стало внаслідок лопнутої гнучкої підводки ГВП на кухні під мийкою в квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачці. Крім того, суд бере до уваги свідчення свідка [PERSON] , який в день затоплення, зайшовши до квартири відповідачки [PERSON] , яка розташована над квартирою його матері, побачив, що в кухні відповідачки лопнула гнучка ГВП під мийкою, внаслідок чого відбулось залиття квартири поверхом нижче. Отже суд вважає, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, відповідно до звіту про незалежну оцінку майнових прав, з метою визначення ринкової вартості, право вимоги відшкодування матеріальних витрат понесених внаслідок залиття квартири від 05.09.2023, в розмірі 77000,00грн та витрат на проведення оцінки розмірі матеріального збитку в сумі 6000,00грн, що разом складають 83000,00грн, підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованим та доведеними. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Отже в судовому засіданні є доведеним той факт, що позивачці були спричинені моральні страждання відповідачем, які призвели до душевних переживань, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає, що сума у розмірі 10000,00грн є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідачки на користь позивачки підлягає відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 77000,00грн, витрат на проведення оцінки розмірі матеріального збитку в сумі 6000,00грн та моральної шкоди в розмірі 10000,00грн, оскільки вважає, що відповідачка повинна відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, як особа яка завдала шкоди майну позивачки. Відповідно до вимог статей 133 та 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20грн, оскільки позивачка, як інвалід 1 групи, звільнена від сплати судового збору, та витрати пов`язані з отриманням інформації з отримання довідки БТІ в розмірі 678,18грн.

Outcome: partial