Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №4867922 від 10 жовтня 2021 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №4867922 від 10 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Заборгованість відповідача становить 15138,96 грн., з яких: 3043,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10935,96 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1160,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4867922 від 10 жовтня 2021 року в сумі 15138,96 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 29 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позов. 10 травня 2024 року до суду надійшов відзвив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що 10 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений кредитний договір. Позовна заява в даному спорі подана до [PERSON] , а не до [PERSON] , оскільки з преамбули кредитного договору №4867922 від 10 жовтня 2021 року вбачається, що зазначений договір укладений з [PERSON] . Крім цього він не погоджується з доводами позивача щодо стягуваної суми за кредитним договором, оскільки новий кредитор приймає права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, проте такого реєстру позивачем до справи не долучено. За умовами кредитного договору сторони погодили строк кредитування 15 днів, з 10 по 25 жовтня 2021 року. При цьому з відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахування процентів здійснювалося включно по 20 січня 2022 р. Враховуючи, що строк кредитування закінчився 25 жовтня 2021 року, то з цього часу кредитор не мав підстав для нарахування відсотків, передбачених кредитним договором. Враховуючи вказані факти просив у позові відмовити. 15 травня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що нарахування процентів визначені п. 2.2.3 договору. Незважаючи на інші умови договору сторони домовилися, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.5 договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.7 договору. Відповідно до чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягувати з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства. У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора. Тому просив позов задовольнити. Дослідивши письмові докази у справі, суд ввавжає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №4867922 від 10 жовтня 2021 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн., строком на 15 днів, комісія за надання кредиту: 1160,00 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1800,00 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що підтверджується копіями: договору про споживчий кредит №4867922 від 10 жовтня 2021 року з додатками до нього, довідки про ідентифікацію, платіжного доручення №58376217 від 10 жовтня 2021 року, анкети-заяви на кредит, відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.10-21, 22, 23, 24-25, 26-28) Внаслідок невиконання зобов`язань заборгованість відповідача за кредитним договором згідно розрахунку позивача становить 15138,96 грн., з яких: 3043,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10935,96 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1160,00 грн. прострочена заборгованість за комісією (а.с. 29). 09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4867922 від 10 жовтня 2021 року, що підтверджується копіями: договору відступлення прав вимоги №80-МЛ, акту приймання-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників (а.с.30-38, 39, 40). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору №4867922 від 10 жовтня 2021 року, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №4867922 від 10 жовтня 2021 року не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 4000,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача за тілом кредиту за вказаним договором становить 4000,00 грн., тому вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк 15 днів, до 25 жовтня 2021 року. Таким чином позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого стронами строку кредитування 15 днів, до 25 жовтня 2021 року. Зі змісту договору вбачається, що проценти (відсотки) за користування кредитом визначені у розмірі 1800,00 грн. (а.с.10). Досліджений судом розрахунок заборгованостві свідчить про те, що визначений позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строків кредитування, а тому є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором в розмірі 1800,00 грн. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови кредитного договору №4867922 від 10 жовтня 2021 року належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6960,00 грн., яка складається із: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1800,00 грн. заборгованість за відсотками, 1160,00 грн. заборгованість за комісією. Зважаючи на викладене, в іншій частині даних вимог в позові необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1113,67 грн., виходячи з розрахунку: 6960,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 15138,96 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial