Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не приймає, а тому позивачка просить присудити від доходів відповідача виплату коштів у розмірі частини щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачки подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане 22 березня 2022 року), [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане 17 вересня 2021 року), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане 22 листопада 2021 року). Також встановлено, що малолітні діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач проживає окремо та за твердженням позивачки достатньої участі в утриманні дитини не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний позивачки, яка самостійно утримує чотирьох малолітніх дітей та потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити аліменти в розмірі частини від доходів [PERSON] щомісячно і таким чином позовні вимоги задовольнити частково. Що стосується вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З актового запису про народження №240 від 01 червня 2016 року Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого записано відповідно до ст. 135 СК України. Відтак, враховуючи, що у актовому записі про народження малолітнього [PERSON] запис про його батька зроблено зі слів матері відповідно до ст. 135 СК, коли відповідач в установленому законом порядку не визнаний батьком цієї дитини, а тому підстав для стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , 2016 року народження, не встановлено і в цій частині позову слід відмовити. У той же час, стягнення аліментів на користь малолітніх дітей, як про це просить позивачка, вимогами Закону не передбачено, коли аліменти на утримання дітей підлягають стягненню на користь тієї особи, з якою проживають діти та перебувають на її утриманні. Отже, вказаний позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід стягнути щомісячно аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року до їх повноліття. Крім того, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп. за розгляд вказаної справи про стягнення аліментів, від сплати судового збору за яку позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial