Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Осіпова О.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2009 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті і через несумісність характерів у зв`язк з різними поглядами на життя, через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Загалом, на ґрунті відносин, що склались, сторони втратили почуття любові та поваги. Останні роки сторони разом не проживають. Два роки тому відповідач виїхала до Німеччини, де фактично створила іншу сім`ю з іншим чоловіком і на теперішній час вирішує питання щодо залишення на постійне проживання дітей у Німеччині. Спільного господарства сторони разом не ведуть, мають окремий бюджет, стосунки не підтримують, а отже шлюб фактично припинив своє існування та носить формальний характер. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідач [PERSON] згідно заяви, поданою єлектронною поштою та яка зареєстрована канцелярією суду за № 5087 від 05.06.2024 року повідомила, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 листопада 2009 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис №2574, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про їх народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved