Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача та просила стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 24531 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, яка укладена між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області та обвинуваченим [PERSON] та останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки. У кримінальному провадженні вона є потерпілою. [PERSON] визнано винним у тому, що він у період часу з 05 червня 2021 року по 01 липня 2021 року за допомогою мобільного додатку «Приват24» здійснив переказ грошових коштів з особистого рахунку позивача на власний картковий рахунок, а також поповнив рахунок абонентського номеру оператора мобільного зв`язку "Київстар", яким користується його співмешканка. [PERSON] заволодів грошовими коштами, які належать [PERSON] на загальну суму 34531 грн. У період досудового слідства відповідач відшкодував позивачу 10 000 грн. матеріальної шкоди та обіцяв відшкодувати залишок матеріальної шкоди - 24531 грн. у добровільному порядку, тому цивільний позов, який було заявлено позивачем у кримінальному провадженні до [PERSON] на стадії судового розгляду, за заявою позивача, було залишено без розгляду. Проте, на протязі двох років, відповідач залишок матеріальної шкоди у розмірі 24531 грн. не відшкодував у добровільному порядку, тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на останнє відоме місце реєстрації, а також відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судового влади України, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та засудженого до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк два роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок суду набрав законної сили 18 листопада 2021 року (а.с.4-7). Зі змісту вироку суду вбачається, що 05 червня 2021 року [PERSON] , отримавши усі необхідні дані для керування особистим рахунком [PERSON] завантажив собі на власний мобільний телефон додаток «Приват24», де авторизувався за допомогою логіна і пароля, наданих потерпілою [PERSON] , тим самим забезпечив собі можливість зі свого мобільного телефону керувати грошовими коштами на особистому рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ КБ "Приватбанк" на ім`я [PERSON] . У подальшому, [PERSON] у період з 05 червня 2021 року по 01 липня 2021 року здійснив переказ грошових коштів з особистого рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ КБ "Приватбанк" на ім`я [PERSON] , на власний картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ "Універсал Банк", а саме: 05 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 24 522 грн.; 06 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 505 грн.; 07 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 655 грн., 305 грн., 405 грн., 605 грн.; 08 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 405 грн., 505 грн.; 09 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 255 грн., 155 грн.; 10 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 355 грн.; 11 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 105 грн.; 15 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 405 грн., 305 грн., 105 грн.; 17 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 505 грн.; 18 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 355 грн.; 19 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 65 грн.; 20 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 405 грн., 405 грн.; 23 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 355 грн.; 27 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 105 грн., 55 грн., 205 грн.; 28 червня 2021 року здійснив переказ (транзакцію) грошових коштів у сумі 55 грн.; 29 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 305 грн., 305 грн., 905 грн.; 30 червня 2021 року здійснив перекази (транзакції) грошових коштів у сумі 505 грн., 205 грн. Крім того, [PERSON] з особистого рахунку потерпілої [PERSON] , застосовуючи свій мобільний телефон за допомогою додатку «Приват24» поповнив рахунок абонентського номеру оператору мобільного зв`язку "Київстар" [NUMBER] на 204 грн., яким користується його співмешканка [PERSON] . Своїми діями [PERSON] заволодів грошовими коштами потерпілої [PERSON] на загальну суму 34 531 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій [PERSON] майнову шкоду на вказану суму. В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок та чи вчинені вони цією особою. Потерпілими у кримінальному провадження було визнано позивача - [PERSON] . Зі змісту вироку суду від 19 жовтня 2021 року вбачається, що під час досудового розслідування потерпілою [PERSON] було заявлено цивільний позов, який було залишено судом без розгляду на підставі заяви останньої. Згідно положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, за результатами розгляду справи встановлено, що кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON] позивачу було спричинено матеріальний збиток на суму 34531 грн., при цьому у добровільному порядку відшкодовано лише 10000 грн. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим слід стягнути з відповідача на користь позивача завдану кримінальним правопорушенням суму матеріальної шкоди в розмірі 24531 гривень. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved