Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача, адвокат Ткач В.В., в інтересах позивача подала до суду позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , в якому у них народились: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Косівського районного суду від 10.12.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, а рішенням Косівського районного суду від 03.04.2020 року присуджено стягувати з батька дітей відповідача [PERSON] на користь їх матері позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1700 грн. щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття, та у розмірі по 1300 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Як стало відомо позивачу, відповідач з травня 2022 року перебуває на військовій службі у складі ЗСУ та має постійний дохід. У зв?язку із цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), а також стягнути понесені позивачем судові витрати згідно поданих доказів. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача поступила заява, в якій вона просить справу розглядати у відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, а справу просить слухати у його відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.04.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 28.05.2024. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому у шлюбі, в якому у них народились: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.12.2014 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.06.2017 року (а.с.11, 12). Згідно копії рішення Косівського районного суду від 03.04.2020 року за №347/56/20, з батька дітей [PERSON] присуджено стягувати на користь їх матері [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1700 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, та у розмірі по 1300 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття (а.с.14), яке набрало законної сили і згідно якого здійснюється стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно адвокатського запиту за №30 від 21.02.2024 року щодо уточнення даних про мобілізацію відповідача (а.с.15), ТВО начальника [INFO] за №1893 від 09.03.2024 року, надано відповідь, що 09.05.2022 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації [INFO] до військової частини [NUMBER] [ADDRESS] (а.с.16). Згідно адвокатського запиту за №31 від 21.02.2024 року щодо уточнення даних про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с.17), начальником Відділу ЦНАП Кутської селищної ради за №28/01-16 від 13.03.2024 року надано інформацію, що [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за адресою [ADDRESS] (а.с.18). Також, згідно адвокатського запиту за №42 від 20.03.2024 року щодо уточнення даних про посаду та розмір заробітної плати відповідача (а.с.20), командиром військової частини [NUMBER] від30.03.2024 року за №816/484/1/4/39, надано довідку, що грошове забезпечення солдата [PERSON] за березень 2024 року становило 15824,23 грн. пропорційно по день звільнення (а.с.43). Окрім того, згідно копії Витягу №59 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому в.о.старости с. Старі Кути від 08.02.2024 року (а.с.21) та копії акта обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 12.02.2024 року за №58 (а.с.22), позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані та проживають її неповнолітні діти [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. та її батько [PERSON] , 1968 р.н., інвалід 2 групи загального захворювання. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з реалізацією позивачем права на збільшення матеріального забезпечення неповнолітніх дітей, шляхом зміни способу стягнення аліментів на їх утримання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11, 12). Шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітні діти проживають з матір?ю, що підтверджується копією Витягу №59 від 08.02.2024 року (а.с.21) та копією акта обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 12.02.2024 року за №58 (а.с.22). Рішенням суду присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1700 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, та у розмірі по 1300 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття (а.с.14) З урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, позивач звернулась\~до суду\~з цим\~позовом, бажаючи якнайкраще забезпечити їм необхідні умови життя, навчання та виховання, посилаючись на наявність у відповідача стабільного заробітку (доходу), оскільки він проходить службу у складі ЗСУ та отримує відповідну заробітну плату. При цьому, судом встановлено, що відповідач наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) звільнений з військової служби за підпунктом «г», наказ №85 від 23.03.2024 року (а.с.43). Однак, з урахуванням того, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти у частці від його доходу, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, що підтверджується поданою ним до суду заявою, то суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття, право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Косівського районного суду від 03.04.2020 року у справі №347/56/20 та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повнолітня. Щодо розподілу судових витрат. Як передбачено ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, з гідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211,20 грн.). Окрім того, у відповідності до вищенаведених положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати, пов?язані із розглядом справи. Проте, як видно із Додатку №1 від 05.02.2024 року до Договору про надання правничої допомоги №26 від 05.02.2024 року (а.с.25) та розрахунку суми судових витрат від 26.03.2024 року (а.с.26), адвокатом вказано перелік послуг, їх ціну, які він зобов?язується надати замовнику, а також у розрахунку адвокатом зазначено таку послугу як представництво в суді першої інстанції, і вартість одного засідання становить 1000 грн. (а.с.26). Однак, розгляд справи відбувся на першому призначеному судом судовому засіданні за заявою адвоката про розгляд справи без його участі, що вказує на відсутність обставин надання адвокатом такої послуги позивачу, тому її вартість стягненню з відповідача не підлягає, хоча згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 05.02.2024 року позивачем було проведено її оплату (а.с.28). Таким чином, відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 5400 грн. На підставі ст. 51 Конституції України,ст.ст.180-183 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved