Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 січня 2022 року, близько 19 години 15 хвилин в селі Вікнина Голованівського району Кіровоградської області по вулиці Центральна з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», р.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої загинула пішохід - [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2022 року. 17 січня 2022 року на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України від представника потерпілих надійшло повідомлення про страховий випадок та заяви про виплату відшкодування. Так, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого на день настання страхового випадку становив 260000 грн. Мінімальна заробітна плата в Україні станом на дату ДТП становила 6500 грн. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто 234 000 грн. Згідно довідки Гайворонської міської ради Червоненського старостинського округу Кіровоградської області вбачається, що на день смерті [PERSON] були зареєстровані разом з нею донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . МТСБУ 21 квітня 2022 року перерахувало потерпілій [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 78000 грн. та 20 травня 2022 року здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 3 000 грн. Також 21 квітня 2022 року МТСБУ перерахувало [PERSON] , в інтересах якої діяв батько, [PERSON] , аналогічну суму страхового відшкодування, 78000 грн. та 20 травня 2022 року здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 39000 грн. Крім того, від [PERSON] надійшли заяви про виплату відшкодування, пов`язаного з похованням на суму 5190 грн. та заява на виплату відшкодування пов`язаного з виготовленням та спорудженням надгробного пам`ятника на суму 24600 грн. та надано чеки та накладні на підтвердження понесених витрат, загальна сума яких склала 29790 грн. 00 коп. МТСБУ 11 травня 2022 року перерахувало [PERSON] 5190 грн. понесених ним витрат на поховання та 16 вересня 2022 року - 20810 грн. понесених витрат на виготовлення та спорудження пам`ятника, в межах ліміту відповідальності. Таким чином, розмір регламентної виплати склав суму 260000 грн. 00 коп. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 260000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3900 грн. 00 коп. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надіслав. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про причини неявки чи про відкладення, відзиву не подав, тому суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за його відсутності та згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. 03 січня 2022 року близько 19 години 15 хвилин [PERSON] , порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-2106 реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , рухаючись в темну пору доби по вул. Центральна в с. Вікнина Голованівського району Кіровоградської області, допустив порушення вимог п. 1.5 ПДР України, вимог п. 2.3 ПДР України (б) і (д). Крім того, [PERSON] порушуючи вимоги п. 12.1, 12.4, 12.9 (б) ПДР України рухався зі швидкістю близько 60 км/год, чим перевищив максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги. Через свідоме перевищення дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту та через наявний стан алкогольного сп`яніння [PERSON] позбавив себе можливості вірно оцінити дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Під час подальшого руху, в зазначений час на вказаному автомобілі у вказаному напрямку, навпроти будівлі [ADDRESS] , [PERSON] не виконав вимоги п. 12.3 ПДР України, здійснюючи рух в темну пору доби при включеному в автомобілі дальньому світлі фар, по вулиці яка освітлювалась вуличним освітленням, проявивши неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість на рівній горизонтальній ділянці дороги завчасно виявити перешкоду для свого руху, а саме пішохода, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого транспортного засобу чи безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка йшла в попутному з автомобілем напрямку біля правого краю проїзної частини щодо напрямку його руху. Тобто порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм [PERSON] перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої: - пішохід [PERSON] , [INFO] , згідно висновку судово медичної експертизи № 2 від 10.02.2022, отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останньої. Смерть останньої знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується копією вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2022 року по справі №385/206/22 (а.с. 25-32). Відповідач на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав (а.с. 24). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2022 року виданого Гайворонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 42). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 123.07.2007 року виданого Вікнинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області покійна [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до копії довідки Червоненського старостинського округу Гайворонської міської ради Кіровоградської області № 3 від 10.01.2022 року на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] та дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 23, 35-36). 17.01.2022 року за вих. №36010 [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду у якій загинула його дружина [PERSON] (а.с. 8-15). 17.01.2022 року, 28.03.2022 року, 24.08.2022 року [PERSON] звернувся від свого імені та від імені своїх дітей - [PERSON] , [PERSON] , до МТСБУ з заявами на виплату страхового відшкодування (а.с. 16-22, 40, 52-53, 71-72). Відповідно до копії наказів МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » №3/3773, №3/3774 від 19.05.2022 року, №3/2143, №3/2142 від 20.04.2022 року, №3/3414 від 11.05.2022 року, № 3/8569 від 15.09.2022 року (а.с. 75, 77, 79, 81, 83, 85) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] МТСБУ було перераховано страхові виплати на загальну суму 260000 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с. 87-92). Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. За змістом положень статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язковим і таке здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів самого страхувальника. Відтак, кожний власник наземного транспортного засобу з метою (зокрема) захисту саме своїх майнових інтересів зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами. Згідно п. 1.6 ст. 1 цього Закону - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до частини другої п.22.1 ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається з вищенаведеного, відповідач, як володілець наземного транспортного засобу, з метою захисту саме своїх майнових інтересів не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами, у зв`язку з чим його обов`язок, як володільця джерела підвищеної небезпеки, по відшкодуванню шкоди змушений був виконувати (і виконав його) позивач МТСБУ. Також, відповідно до роз`яснень викладених в п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За вищенаведених обставин в їх сукупності несплата майнової шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, призведе до покладення цивільно-правової відповідальності за наслідки ДТП за участю відповідача на МТСБУ, що не відповідає нормам матеріального права, а також засадам справедливості, добросовісності та розумності (стаття 3 ЦК України). На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахованою не була, а відтак шкода на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягала відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих яку відшкодовано. Таким чином, позивачем за рахунок коштів фонду захисту потерпілих було виконано свій обов`язок та здійснено виплату відшкодування потерпілим витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. За наведених обставин, позивач в порядку регресу має право вимагати від відповідача, як володільця транспортного засобу, відповідальність якого не була застрахована, відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, безпосередньо стосуються обставин справи та підтверджують твердження позивача на зазначені вище обставини, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі. Відповідач в судове засідання не з`явився та не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Оцінюючи в цілому докази по справі, беручи до уваги наведені вище встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що майнові права позивача порушені, оскільки ним виплачено потерпілим суму страхового відшкодування і наявна підстава, передбачена ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для регресного позову позивача МТСБУ, відповідач виплачену потерпілим суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, суду не надано, а тому позов слід задовольнити повністю, і стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 260000,00 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь МТСБУ сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 3900 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Outcome: approved