Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Ротмістрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся до суду з позвом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , однак не приймають участі у його вихованні. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкоголем, не працює та не доглядає за сином. На неодноразові прохання служби в справах дітей змінити своє ставлення до дитини відповідачка не реагувала. Неповнолітній [PERSON] звернувся до Ротмістрівської сільської ради із заявою про позбавлення батьківських прав відносно його батьків. Рішенням суду від 26 лютого 2018 року шлюб між відповідачами розірвано. Відповідач коли сину було 6 років пішов із сім`ї та з того часу життям та здоров`ям сина не цікавився, не пілкувався із ним та де він наразі ніхто не знає. В зв`язку з чим органом опіки було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини та стягнення з них аліментів на утримання сина [PERSON] . Ухвалою судді від 20 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від начальника служби у справах дітей Ротмистрівської сільської ради про підтримання позовних вимог, просять справу розглянути у їх відсутність та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції, оголошеннями на офіційному веб - сайті Судової влади України та розпискою відповідачки [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, та не повідомили про причини своєї неявки, із будь-якими клопотаннями до суду не звертались та відзиву на позовну заяву не направляли, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. заочне рішення суду за наявними в матеріалах справи доказами. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 жовтня 2008 року та овний витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені від 11 листопада 2023 року № 00042255695 та № 00042255573. Відповідно до копії наказу Ротмістрівської сільської сільської ради № 34 від 08 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] вз`ятий на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, тимчасово влаштовано в сім`ю дядька [PERSON] , оскільки батьки ухилились від виконання батьківських обов`язків. З характеристики студента Черкаського політехнічного фахового коледжу [PERSON] від 02 листопада 2023 року, вбачається що мати участі у вихованні сина не приймає. З інформації щодо сім`ї [PERSON] КЗ «Центр надання соціальних послуг Ротмістрівської сільської ради» № 149/01-11 від 23 листопада 2023 року вбачається, що фахівцями віділення організації надання соціальних послуг для сімї, дітей та молоді проводилась індивідуальна робота щодо належного виконання батьківських обов`язків. Від початку супроводу фахівці тричі відвідували за місцем проживання [PERSON] , від якої було чути запах алкоголю, вона не стримувала емоцій та плакла. [PERSON] сина [PERSON] не утримує, не цікавиться його навчанням та не контактує з ним, абсолютно нічим йому не допомогає. З акту обстеження умов проживання у [PERSON] від 30 жовтня 2023 року, вбачається, що в сина [PERSON] є своє окреме місце для сну і відпочинку. Мати [PERSON] підтвердила, що має конфлікт із сином і він вдома не проживає, а навчається в Черкаському коледжі, на вихідні приїжджає до дядька в м. Сміла. З письмової заяви [PERSON] вбачається, що він звернувся до Ротмістрівської сільської ради із заявою про позбавлення батьківських прав відносно матері [PERSON] та батька [PERSON] , в зв`язку з тим що мати не виконує батьківських обов`язків, не цікавиться його життям та навчанням, матеріально не допомагає. Навчається в Черкасах у коледжі, а на вихідних приїжджає до дядька в м. Сміла. Виконавчий комітет Ротмістрівської сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради № 82 від 08 грудня 2023 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] доказів, які б підтверджували факт піклування про дитину, створення для нього належних умов для життя, навчання та виховання, до суду не надали. Суд враховує також той факт, що до суду з позовною заявою позивач звернувся 18 грудня 2023 року, а розгляд справи було призначено на 11 червня 2024 року. Тобто у відповідачів було досить часу для виправлення, влаштування на роботу та виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина. Однак цим часом відповідачі не скористались та жодних дій на покращення умов утримання дитини не вчинили, що свідчить про їх не бажання виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] . З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітьої дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітнього [PERSON] , без поважної причини не виявляє щодо сина батьківського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати та батько матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з них аліментів на утримання дитини також підлягає до задоволення та з [PERSON] і [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , на користь закладу в якому буде перебувати дитина, або особи (осіб) на утриманні яких буде перебувати дитина, в розмірі по 1/3 частині всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2023 року і до повноліття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 18 грудня 2023 року, а тому з відповідачів підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 3028 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved