Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 березня 2024 року до відповідачів [PERSON] та Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач просить визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в нотаріальну контору, а саме 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Мотивує позовні вимоги наступним. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 22 червня 2023 року Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області. Свідоцтво про народження та витяг про реєстрацію шлюбу, підтверджують, що [PERSON] являється матір`ю позивачки. Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на належне їй майно. Зазначає, що мама за час свого життя склала два заповіти. Брат позивачки за заповітом, яким мама заповіла все своє майно йому, вступив в спадщину після смерті матері (спадкова справа зареєстрована в Рава-Руській ДНК). У зв`язку з чим, позивач, взявши заповіт, яким мама заповіла їй земельну ділянку, звернулась в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за заповітом на земельну ділянку згідно державного акту, який вказаний в заповіті. Однак після звернення в Рава-Руську ДНК Львівської області, позивачу було повідомлено, що позивач пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] і лише в судовому порядку можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Стверджує, що у встановлений шестимісячний строк після смерті матері [PERSON] позивачка не звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала окремо від спадкодавця і не знала про наявність заповіту. Позивачка вважала, що мати заповіла все своє майно братові. Про наявність другого заповіту їй стало відомо лише в грудні 2023 року. Позивач додатково зазначає, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. Вважає, що вимога про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованою. Вказує, що незадоволення позову зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Позивач не може реалізувати своє право на спадкування на земельну ділянку, а тому вимушена звернутися з позовом до суду. Просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. В прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позову. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовної заяви [PERSON] . Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечив, фактично визнав такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечила. Крім того із Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 254/2023, яка зареєстрована 21 грудня 2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідачів та представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Встановлено, що мама позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 22 червня 2023 року Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області. Із копії заповіту, посвідченого 12 листопада 2007 року секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідає своєму синові [PERSON] , [INFO] . Відпоівідач 1 [PERSON] 21 грудня 2023 року звернувся в Рава-Руську ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із копії Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [PERSON] Рава-Руською ДНК зареєстровано спадкову справу № 254/2023. Із копії дублікату заповіту, посвідченого 14 листопада 2007 року секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 1.6401 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 25 квітня 2003 року і яка знаходиться на території Річківської сільської ради заповідає своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Суд враховує зазначення позивача про те, що їй не було відомо про наявнівсь такого заповіту складеного матір`ю в її користь, оскільки вона з мамою не проживала. Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, необізнаність позивча про навність складеного матір`ю в її користь заповіту, визнання позовних вимог відповідачами, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved