Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

15 квітня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 21 вересня 2018 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає Позивач, фактично з січня 2023 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом, вести спільне господарство, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 06 червня 2024 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. 06 червня 2024 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання 06 червня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 21 вересня 2018 року, про що свідчить актовий запис №1043, зареєстрований Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що фактично з січня 2023 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом, вести спільне господарство, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved