Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

У грудні 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 17 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №3087601, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,7 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.\~ Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі 3000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачці. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. 18 травня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Боржників, в тому числі до відповідачки за Кредитним договором №3087601, що підтверджується відповідним реєстром. Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. У зв`язку із чим, загальна сума заборгованості станом на 10 жовтня 2023 року за Кредитним договором за розрахунками позивача становить 55 905,00 грн. яка складається з наступного: 11280,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 44\~625,00 грн. - сума нарахованих відсотків. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №3087601 від 17 січня 2021 року у загальному розмірі 55 905,00 грн. яка складається з наступного: 11280,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 44\~625,00 грн. - сума нарахованих відсотків та збитки завдані інфляцією у розмірі 646,43 грн., 3% річних у розмірі 261,45 грн. А також, стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. Ухвалою від 29 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», відзив на позовну заяву не подавала, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що 17 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №3087601, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 3.1. договору кредит надається строком на 30 днів, до 16 лютого 2021 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Згідно з п. 3.3. Договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позивальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1 цього договору. У Додатку № 1 до Договору встановлено графік платежів та зазначено, що сукупна вартість позики складає 4530,00 грн. Згідно з п. 3.6 договору кредит надається на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору. Так, у відповідності до п. 4.2 договору №3087601 від 17 січня 2021 року, стандартна процентна ставка в розмірі 2,3 % (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839,50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п. 11.2.1. договору дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1. цього договору. Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3087601 від 17 січня 2021 року підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA639358. Отже, судом встановлено, що договір №3087601 від 17 січня 2021 року надання коштів у позику між відповідачкою та ТОВ «ФК «АРАГОН» підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та він вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст.\~ 205,\~207 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3087601 від 17 січня 2021 року, заборгованість відповідачки станом на 10 жовтня 2023 року за Кредитним договором за розрахунками позивача становить 55 905,00 грн. яка складається з наступного: 11280,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 44\~625,00 грн. - сума нарахованих відсотків. Також позивач просить стягнути збитки завдані інфляцією у розмірі 646,43 грн., 3% річних у розмірі 261,45 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. Отже, відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~ 525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. ст. \~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено у ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за\~кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Відповідно до пункту 12\~статті 11 Закону «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~статті 12 цього Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 18 травня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Боржників, в тому числі до відповідачки за Кредитним договором №3087601 від 17 січня 2021 року, що підтверджується відповідним реєстром. Згідно реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, який є невід`ємним додатком до договору про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021 від 18 травня 2021 року, заборгованість відповідачки на дату відступлення права вимоги складає 11280,00 грн. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «ФК «АРАГОН» за кредитним договором №3087601 від 17 січня 2021 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Водночас позивачем нараховано відповідачці заборгованість по відсоткам за період з 18.05.2021 по 10.10.2023 у сумі 44625,00 грн., при цьому умовами кредитного договору обмежено нарахування процентів не більше ніж 100 календарними днями з першого дня прострочення (п. 4.6 кредитного договору), тобто позивач безпідставно нарахував відсотки відповідачці. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідачка не надала жодного доказу належного виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3087601 від 17 січня 2021 року у розмірі 11280,00 грн., тобто у розмірі заборгованості відповідачки на дату відступлення права вимоги. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Вище судом встановлено, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3087601 від 17 січня 2021 року на підставі укладено договору про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021 від 18 травня 2021 року. Загальна сума заборгованості відповідачки на дату відступлення права вимоги складала 11280,00 грн. Акт приймання-передачі між первісним кредитором та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» підписано 18 травня 2021 року. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Відтак, сукупний розмір інфляційних втрат за період з 18 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року складає 753,02 грн., тоді як 3 % річних за аналогічний період складає 261,44 грн. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11280,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 753,02 грн., 3% річних у розмірі 261,44 грн. від простроченої суми боргу. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачеві правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське бюро «Тараса Онищенка», що підтверджується Договором про надання правничої допомоги №2023/09/18 від 18.09.2023 р. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 21 листопада 2023 р. між позивачем та Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» було підписано Акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму у розмірі 4900,00 грн. Згідно із частинами першою та другою\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (тобто позов задоволено на 21,6 %), суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1058,40 грн. та судовий збір у розмірі 462,5 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial