Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.02.2023 року між ним та відповідачем за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1161-7539. Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 16 500,00 грн. із заявленим строком кредитування на 300 календарних днів та встановленими промо/стандартною процентними ставками. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.02.2024 року загальна сума заборгованості становить 161 287,50 грн., яка складається з: 16 500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 144 787,50 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, позивач зазначає, що [PERSON] підтвердила виникнення своїх зобов`язань, не скористалась правом відмовитись від договору протягом 14 днів з дня його укладення, а також 8 раз оформлювала кредитні відносини із товариством й погасила попередні кредитні договори. Як далі слідує зі змісту позову, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 78 787,50 грн. за умови погашення позичальником решти за кредитним договором в розмірі 82 500,00 грн. Оскільки боржником умови договору не виконані, позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором №1161-7539 від 25.02.2023 року в розмірі 82 500,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 16 500,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 66 000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 05.04.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника\~відповідача \~адвоката Плахтій\~О.В.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~остання просила\~відмовити у\~задоволенні позову.\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~зазначила,\~що позивачем\~не доведена\~наявність договірних\~відносин між\~сторонами договору\~про відкриття\~кредитної лінії\~№1161-7539\~від 25.02.2023\~року.\~Позов та\~матеріали справи\~не містять\~доказів застосування\~позивачем жодного\~із способів\~верифікації відповідача,\~передбаченими у\~п.\~31\~Додатку 2\~Положення про\~здійснення установами\~фінансового моніторингу,\~затвердженого Постановою\~Правління НБУ\~28.07.2020\~року №107.\~Перед встановленням\~ділових відносин\~з відповідачем\~у вигляді\~укладення в\~електронній формі\~договору фінансового\~кредиту,\~позивач належним\~чином не\~верифікував її\~особу та\~здійснив реєстрацію\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції\~з отриманням\~одноразового ідентифікатора\~ А0039\~без належної\~перевірки особи\~відповідача.\~На переконання\~представника відповідача,\~договір про\~відкриття кредитної\~лінії №1161-7539\~від 25.02.2023\~року між\~сторонами є\~неукладеним,\~адже він\~не підписаний\~з боку\~відповідача (як\~в електронній,\~так і\~паперовій формі).\~Позивачем не\~доведена наявність\~договірних відносин\~між сторонами\~зазначеного договору.\~До позову\~не додані\~належні,\~допустимі,\~достовірні докази\~перерахування на\~рахунок,\~відкритий на\~ім`я відповідача,\~кредитних коштів\~в сумі\~16\~500,00\~грн.\~Такими доказами\~отримання коштів,\~за словами\~представника,\~є заповнені\~з урахуванням\~вимог Інструкції\~№163\~платіжні інструкції\~ розпорядження\~ініціатора надавачу\~платіжних послуг\~щодо виконання\~платіжних операцій\~по:\~зарахуванню коштів\~у сумі\~кредиту на\~рахунок відповідача,\~відкритий в\~банківській установі,\~та списанню\~грошових коштів\~у сумі\~кредиту з\~банківського рахунку\~кредитодавця.\~До позовної\~заяви зазначені\~документи не\~додані,\~отже висновок\~про отримання\~відповідачем кредитних\~коштів у\~сумі 16\~500,00\~грн.\~є припущенням,\~яке прямо\~заборонено ч.\~6\~ст.\~81\~ЦПК України.\~У свою\~чергу документи,\~створені юридичними\~особами,\~ службовий\~лист АТ\~КБ «Приватбанк»\~та довідка\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~взагалі не\~мають доказового\~значення,\~оскільки не\~набули юридичної\~сили внаслідок\~відсутності обов`язкових\~реквізитів,\~а саме\~дати документа\~та реєстраційного\~індексу документа.\~Не надані\~належні,\~допустимі,\~достовірні докази\~відкриття на\~ім`я відповідача\~платіжної картки.\~Таким чином,\~вимога про\~стягнення простроченої\~заборгованості за\~нарахованими процентами\~в сумі\~66\~000,00\~грн.\~є безпідставною,\~так як\~позивачем не\~надано доказів\~видачі кредитних\~коштів.\~Додатково представник\~відповідача зауважила\~у відзиві,\~що пункт\~4.6\~договору про\~відкриття кредитної\~лінії,\~який передбачає\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом за\~стандартною процентною\~ставкою 3,00%\~за кожен\~день користування\~кредитом,\~вносить істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків на\~шкоду споживачу,\~оскільки кожні\~18\~днів позичальник\~зобов`язаний на\~суму кредиту\~16\~500,00\~грн.\~сплатити відсотки\~в розмірі\~8\~910,00\~грн.,\~що складає\~більше половини\~від суми\~кредиту і\~відповідно за\~300\~днів сплатити\~відсотки в\~розмірі 148\~500,00\~грн.,\~що у\~9\~разів перевищує\~суму кредиту.\~Це свідчить про те, що зазначені умови кредитного договору є несправедливими, отже нікчемними, які не створюють жодних юридичних наслідків (а.с. 60-66). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Плахтій О.В. у судове засідання не з`явилася, у відзиві просила проводити розгляд справи у її відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1161-7539. Відповідно до п. 2.2 договору позивач як кредитодавець зобов`язався відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавець проценти за користування кредитом (а.с. 10-15). Згідно з п. 4.1 кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 16 500 грн., дата видачі кредиту 25.02.2023 року. Пунктами 2.3, 4.5, 4.6 кредитного договору передбачено, що сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду, тобто 18 днів або до 14.03.2023 року. Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Дата повернення кредиту 21.12.2023 року (п. 4.2, 4.8). Сторони узгодили, що кредитний договір укладено у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п. 3.1). Договір відповідач підписала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором. За змістом пункту 11.12 кредитного договору невід`ємними його частинами є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-25). Всі зазначені документи, як слідує з матеріалів справи, відповідач також підписала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором. Із довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1161-7539 від 25.02.2023 та листа АТ КБ «Приватбанк» слідує, що позивачем за допомогою системи LiqPay на платіжну картку № [NUMBER] , котра вказана у кредитному договорі як номер особистого електронного платіжного засобу [PERSON] , 25.02.2023 року було перераховано кошти у розмірі 16 500,00 грн. (а.с. 26, 30-35). Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості [PERSON] ,\~із урахуванням\~прийнятого кредитодавцем\~рішення про\~можливість застосування\~до позичальника\~Програми лояльності\~для споживачів\~фінансових послуг\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~шляхом часткового\~списання заборгованості\~позичальнику за\~нарахованими процентами, станом на 26.02.2024 року становить 82 500,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 16 500,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 66 000,00 грн. (а.с. 4 зворот, 27-29). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Суд критично оцінює твердження сторони відповідача про те, що позов та матеріали справи не містять доказів застосування позивачем жодного зі способів верифікації відповідача, передбачених у п. 31 Додатку 2 Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління НБУ 28.07.2020 року №107, оскільки пунктом 3.5 договору про відкриття кредитної лінії №1161-7539 від 25.02.2023 безпосередньо передбачено, що ідентифікація та верифікація позичальника здійснюється кредитодавцем за допомогою технології BankID та/або шляхом надання позичальником документів/копій документів про проведення перевірок, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». До того ж ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а тому не має доступу до первинних фінансових документів про рух коштів на рахунку відповідача. На підтвердження своїх вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало лист АТ КБ «Приватбанк» про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] (а.с. 30-35). Наведені у відзиві доводи представника відповідача стосовно не надання позивачем доказів відкриття на ім`я [PERSON] платіжної картки, перерахування кредитних коштів на рахунок [PERSON] на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують обов`язку відповідача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, що є її процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України. Наприклад, відповідач не був позбавлений права звернутись до банку і отримати відповідь стосовно не відкриття на її ім`я відповідного рахунку або отримання нею платіжної картки № [NUMBER] тощо. Таким чином, на переконання суду, встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про наявність договірних відносин між сторонами, а також те, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню\~одержаних в\~якості кредиту\~грошових коштів\~та сплати\~процентів за\~користування кредитом,\~а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 82 500,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. З огляду на викладене та

Outcome: approved