Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Заява вмотивована наступним. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла своїй онуці [PERSON] , проте остання, будучи обізнаною про заповіт, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не звернулася. Померла [PERSON] з 20.03.2013 і до дня її смерті проживала із заявницею за однією адресою: [ADDRESS] . 05.09.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, проте 20.09.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини та ненадання документів, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку неможливо встановити вищезазначений факт, [PERSON] просить суд встановити факт її постійного проживання з [PERSON] , [INFO] , у період з 20.03.2013 по день смерті останньої за однією адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.03.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець Ольги Олександрівни копію спадкової справи №130/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 04.04.2024 від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. надійшла копія спадкової справи № 130/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 29.04.2024 за клопотанням представника заявника залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Брагинівську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області, оскільки до складу спадщини входить земельна ділянка, розташована на території Брагинівська сільська територіальна громада. В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися. 21.05.2024 від Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в особі сільського голови надійшла заява про, в якій останній не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] та просив справу розглядати за відсутності представника ради. 23.05.2024 від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій [PERSON] зазначила, що проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. 27.05.2024 від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявника та її представника. З огляду на викладене, суд вирішив справу розглядати за відсутності учасників справи та їх представників на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Вивчивши заяви учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1394 (а.с.8). Заявниця є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 19.06.1947 Успенівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 9), та копією свідоцтва про шлюб, виданого 25.09.1969 будинком урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя, актовий запис № 1827 вбачається, що заявниця у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). 23.11.2004 [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 11). З копії заяви [PERSON] від 05.09.2023, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 130/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що остання спадщину за заповітом не прийняла і не має такого наміру (а.с. 31). 05.09.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви [PERSON] , яка міститься в матеріалах спадкової справи № 130/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.30 зворот). Також з матеріалів спадкової справи спадкової справи вбачається, що інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. 20.09.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с.12). Постанова нотаріуса вмотивована тим, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку, документів, що підтверджують факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останньої, нотаріусу не надала. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. У справі № 484/747/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті\~1268\~ЦК\~України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Факт проживання спадкодавця [PERSON] та [PERSON] за однією адресою на час\~відкриття спадщини\~підтверджується наступними\~доказами. З копії довідки Олександропільського старостинського округу Брагинівської сільської ради від 19.09.2023 № 124 (а.с. 14) вбачається, що померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживала з 20.03.2013. Згідно довідок від 24.07.2023 та 13.09.2023, виданих головою ЖБК № 3, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею з 13.03.2013 по 04.11.2021 проживала її мати [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Успенівка (а.с.15). Згідно з актом про фактичне проживання, складеного головою ЖБК № 3 [PERSON] та мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 22.09.2023, в період з 20.03.2023 по 04.11.2021 [PERSON] , [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). За нормами\~статті 315 ЦПК України\~суд встановлює факти, що мають юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , в період з 20.03.2013 по 04.11.2021 у квартирі [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: approved