Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

22 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, належності правовстановлюючого документу, а саме: встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правоустановлюючого документу державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ДО №061949, виданий на підставі Розпорядження Тарутинської райадміністрації № 239/А від 23 червня 2004 року. Заява обгрунтована тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.11.2021, серія [NUMBER] , актовий запис №316. 29 травня 2024 року поверла мати заявниці [PERSON] , що також підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 06 червня 2019 року, серії [NUMBER] , актовий запис №53. Після смерті батька [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,30 га на території Височанської сільської ради, що підстверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ДО №061949 від 30 липня 2004 року. У вказаному акті зазначено по-батькові як « [PERSON] », натомість у свідоцтві про смерть по-батькові вказано як « [PERSON] ». Дана обставина унеможливлює отримання спадщини, яка залишилась після смерті батька. Так, у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій вказано про розбіжність написання «по-батькові», що не діє можливості ідентифікувати батька як власника земельної ділянки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року відкрито провадженя у справі в порядку окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, однак її представник - адвокат Каланжов В. І. подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд даної справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. У статті 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Необхідність встановлення факту правовстановлюючого документу у цій справі пов`язана із реалізацією права заявниці на належне їй майно в порядкау спадкування. Таким чином вказаний факт може бути встановлений судом в порядку окремого провадження. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного. У межах судового розгляду, суду було надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення та для встановлення якого заявником було подано відповідну заяву. Доказів на спростування наведених вище та встановлених в ході судового розгляду справи обставин суду не надано. Дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов висновку про таке. Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Тарутинський РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , зазначено по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 червня 2014 року, [PERSON] помер [INFO] , зазначено по-батькові « [PERSON] ». Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27398562, заповідачем вказано: [PERSON] , [INFO] . Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03 лютого 2023 року, виданного Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з якого вбачається, що [PERSON] державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 061949, виданного на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №239/А від 23 червня 2004 року, передаєьбся у приватну власність земельна ділянка площею 2,30 га, яка розташована на території Височанської ссільської Ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з довідкою від 16.04.2024, виданою Височанським старостинським округом Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області, з якої вбачається, що дійсно у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 061949, виданого на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №239/А від 23 червня 2004 року, зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3380 від 30.07.2004, виданого на ім`я [PERSON] , у по-батькові була допущена помилка замість « [PERSON] » написано « [PERSON] », що не є вірним. Крім того, факт того, що по-батькові [PERSON] , [INFO] , дійсно було « [PERSON] », підтвердили також письмовими поясненнями [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або у паспорті. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] . Суд встановив, що у свідоцтві про смерть від 24 листопада 2021 року [PERSON] було вказано по-батькові « [PERSON] » а у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №061949 від 30 липня 2004 року по-батькові вказано « [PERSON] ». Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що у вищеозначеному правовстановлюючому документі допущено помилку при зазначенні по батькові власника « [PERSON] » і така не може бути виправлена шляхом внесення змін до правовстановлюючого документу, тому заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved