Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка), діючи через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису №36362 від 10 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний виконавчий напис є незаконним і має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірила безспірність вимог стягувача, зокрема доказів належного направлення та отримання нею письмової вимоги про усунення порушень, це у свою чергу призвело до порушення процедури вчинення напису. Крім того, позивачка зазначає, що Київським апеляційним адміністративним судом визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку могло проводитися стягнення за кредитними договорами. Представником відповідача подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги відповідачем не визнаються і у його задоволенні останній просить відмовити, при цьому вказує, що між позивачкою та відповідачем було укладено кредитний договір на підставі якого позивачці видано кредитні кошти, що підтверджується випискою по її рахунку. При цьому позивачка не довела в чому полягає спірність суми боргу, вдаючись до припущень, сама сума боргу нарахована правомірно. Також на думку представника відповідача не передбачено такого способу захисту прав, як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому в матеріалах справи міститься заява представника позивачки про розгляд справи без її участі. Представник відповідача викликався до суду для участі у судовому розгляді належним чином, при цьому до суду не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду. Неявка даних осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. Заяви та клопотання учасників справи Інших заяв та клопотань від позивачки, відповідача та третіх осіб не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 03 травня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, відповідачу визначено строк для подання зустрічного позову, відзиву на позов та заперечень, позивачці визначено строк для подання відповіді на відзив, також третім особам визначено строк для подання письмових пояснень по суті справи. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 10 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №36362 про стягнення з позивачки на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у якості заборгованості за кредитним договором №630486412 від 11 жовтня 2016 року у розмірі 31 690 грн. 60 коп., зокрема й плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн. 00 коп. (а.с.6). Згідно вказаного вище виконавчого напису з позивачки стягнення заборгованості за кредитним договором здійснюється за період з 04 липня 2020 року по 22 вересня 2020 року (а.с.6). На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. 04 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з позивачки на користь відповідача 31 690 грн. 60 коп. (а.с. 7-8). З витягу з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року вбачається, що 01 грудня 2022 року змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 8). На підтвердження факту укладення кредитного договору між позивачкою та відповідачем представником останнього надано копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також виписку по рахунку позивачки (а.с. 30-46). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначення переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Згідно з цим Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Безспірність заборгованості мають підтверджувати документи, перелік яких затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. При цьому ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вбачається, суду доказів виконання саме нотаріусом наведених вище положень законодавства щодо перевірки факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості позивачки перед відповідачем надано не було, зокрема й доказів того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги стягувача були безспірними і боржниця не мала заперечень щодо самої заборгованості та правильності її обрахунку. Надані представником відповідача разом з відзивом на позов докази укладення договору та про рух коштів по рахунку самі по собі не підтверджують безспірності заборгованості та виконання нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог вказаного вище законодавства. Отже, суд приходить до висновку, що за викладених обставин у приватного нотаріуса Хари Н.С. не було правових підстав для вчинення оскаржуваного позивачкою виконавчого напису. Також суд зазначає, що саме постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року було внесено зміни, зокрема доповнено її новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» відповідно до якого було передбачено можливість видачі вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пунктів 1 та 2, зокрема щодо змін, які вносяться до переліку документів, за якими передбачалася можливість здійснення стягнення заборгованості за кредитними договорами у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, з моменту набрання законної сили наведеною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду положення постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року що передбачали можливість стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів стали нечинними, відповідно нотаріуси втратили право вчиняти відповідні виконавчі написи. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги те, що на час вчинення виконавчого напису №36362 від 10 листопада 2020 року нотаріусом не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивачки, зважаючи на те, що нотаріус взагалі не мала права вчиняти такий виконавчий напис у зв`язку з нечинністю відповідних положень постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Судові витрати Позивачку звільнено від сплати судового збору за подання даного позову у розмірі 1 211 грн. 20 коп. відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», доказів здійснення нею будь-яких судових витрат суду не надано. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю з відповідача в дохід держави на підставі статті 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved