Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] , виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва, згідно з розпорядженням №415 від 26.03.1996 року. В своїй заяві посилаються на те, що 26.03.1996 року розпорядженням №415 Державного комунального управління житлового Господарства Мінського району м. Києва, було передано у власність квартиру [ADDRESS] . [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях та свідоцтво про право власності на цю квартиру. Однак, у свідоцтві про право власності на житло прізвище заявників зазначено як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». У зв`язку з наявними розбіжностями заявники позбавлені можливості розпорядитися належним їм майном, тому змушені звернутися до суду. Виходячи з вищевикладеного, просять задовольнити заяву. У поясненнях Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено, що перевіркою архівної справи щодо приватизації квартири [ADDRESS] встановлено, що в заяві на приватизацію та довідці форми № 3 від 01 березня 1996 року №360, виданої житлово-експлуатаційною конторою № 10 Державного комунального управління житлового господарства Мінського району м. Києва прізвище, ім`я, по батькові заявників викладені, як: [PERSON] , [PERSON] , але в самому розпорядженні органу приватизації від 26 березня 1996 року № 415, на підставі якого видавалось свідоцтво про право власності на житло допущено описку і їх прізвища зазначені, як: [PERSON] , [PERSON] . Заявники та їх представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представник заявника подав до суду заяву, в якій заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав та просив проводити розгляд за його відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності заявників та його представника. Представник заінтересованої особи Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій просить проводити розгляд справи без їхньої участі та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства. Представник заінтересованої особи Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій просить проводити розгляд справи без їхньої участі та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть у ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в паспортах громадян України та картках фізичної особи-платника податків прізвище, ім`я, по батькові заявників, як [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-18). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с. 19-21) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1996 року виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, свідоцтво видане згідно з розпорядженням №415 від 26.03.1996 року (а.с.22). Як вбачається з довідки №360 форми №3 від 01.03.1996 року [PERSON] проживає та прописана в [ADDRESS] та займає житлову площу 4 кімнат 51,80 кв.м в окремій ізольованій квартирі не приватизованій на 7 пов. 9 поверхового будинку, на цій площі проживають та прописані 5 чоловік, в тому чисті: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук (а.с. 30). Відповідно до заяви керівнику органу приватизації у Мінському районі м. Києва [PERSON] від [PERSON] , в якій вона просить оформити передачу у приватну власність квартиру [ADDRESS] датовану 20.03.1996 року, прізвища , ім`я, по батькові всіх повнолітніх членів сім`ї про згоду на приватизацію житла зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.29). Відповідно до розпорядження органу приватизації від 26 березня 1996 року № 415 виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району прохання наймача [PERSON] задоволено та квартиру [ADDRESS] передано в спільну сумісну власність [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 28). У відповідності до положень п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, під час написання та оформлення розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності була допущена помилка в особистих даних заявників, а саме їх прізвище зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не заперечується письмовими поясненнями Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, є законною та обґрунтованою, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому наявні правові підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved