Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», яке ухвалою суду від 25 січня 2024 року змінено на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за Заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-119048481 від 15 грудня 2021 року в сумі 124796 грн. 35 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 111376 грн. 86 коп., заборгованості по процентам в сумі 13419 грн. 49 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 грудня 2021 року відповідачка звернулась до позивача і підписала Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-119048481. За умовами договору кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 103518 грн. 61 коп. на 72 місяці під фіксовану процентну ставку - 34,90 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до умов угоди відповідачка прийняла/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку. Банк свої зобов`язання виконав надавши відповідачці кредитні кошти на поточний рахунок № [NUMBER] в сумі 103518 грн. 61 коп. Проте відповідачка своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 13.01.2023 має перед позивачем заборгованість за вказаним договором на загальну суму 124796 грн. 35 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду із даним позовом. 22 серпня 2023 року судом ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 листопада 2023 року ухвалою суду вищевказане заочне рішення суду було скасовано та справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 грудня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року прийнято до провадження вказану цивільну справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року замінено у справі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступника позивача АТ «Райффайзен Банк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] підписано угоду № PDV2-517257, згідно умов якого остання приєдналася до умов банківського обслуговування в АТ «Райффайзен Банк Аваль». В заяві-договорі про відкриття поточного рахунку та надання кредиту № 014-RO-82-119048481 від 15 грудня 2021 року зазначено, що АТ «Райфайзен Банк Аваль» та клієнт [PERSON] уклали заяву-договір до договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви № PDV2-517257). В пункті 1.3 зазначено, що банк надав кредит в сумі 103518 грн. 61 коп. строком на 72 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 34,90 % річних. Згідно п. 2.14 вказаної заяви, до всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та виконанням цієї заяви-договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. Із заяви на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року [PERSON] застрахувала життя та здоров`я на страхову сумі 103518 грн. 61 коп. З копії паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», підписаного [PERSON] ЕЦП 15 грудня 2021 року вбачається, що сума кредиту складає 103518 грн. 61 коп., строк кредитування - 72 місяці, процентна ставка - 34,90 % річних З виписки по рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я [PERSON] , вбачається, що за період з 15.12.2021 по 12.01.2023 здійснювався рух коштів, у тому числі погашення кредитної заборгованості. Відповідно до вимоги про дострокове погашення грошових зобов`язань за кредитним договором вих. № 114/5-К-286276 від 14.02.2023 АТ «Райфайзен Банк» в порядку ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» звернувся до [PERSON] та повідомив, що за кредитним договором № 014-RO-82-119048481, станом на 13.01.2023 наявна прострочена заборгованість у розмірі 14984 грн. 96 коп., з них; 1991 грн. 45 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 12993 грн. 51 коп. прострочена заборгованість за відсотками. У зв`язку з чим банк вимагає не більше ніж протягом 30 денного строку з дня отримання цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів в сумі 124796 грн. 35 коп. Однак на день розгляду справи кредитні кошти не повернуті. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Дослідженими судом доказами підтверджується укладення між сторонами кредитного договору, самою відповідачкою у заяві про перегляд заочного рішення не заперечується отримання кредиту, а також отримання банківської картки, емітованою позивачем. З виписки по рахунку, вбачається, що відповідач з дати укладання кредитного договору погашала кредитну заборгованість, в тому числі і після реструктуризації заборгованості 25.05.2022. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Вищевказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що міститься в постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує під час вирішення справи. Отже, судом встановлено, що відповідачка використала кредитні кошти, які надав їй банк, в повному обсязі їх не повернула та має заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні АТ «Райффайзен Банк», ні його правонаступнику ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту ґрунтуються на вимогах закону. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за кредитним договором від 15.12.2021 № 014-RO-82-119048481 розраховано відповідачці станом на 13 січня 2023 року та складає 13419 грн. 49 коп., у зв`язку з чим суд приймає розрахунок наданий стороною відповідачки як належний та допустимий доказ, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення процентів. Разом із цим, твердження відповідачки в заяві про перегляд заочного рішення про те, що на момент укладення договору їй не було повідомлено всю необхідну інформацію про умови договору, зокрема, суд розцінює критично, оскільки такі її доводи спростовуються договором позики та додатковими договорами, у якому чітко викладені умови надання коштів, а саме: тип та спосіб надання позики, розмір позики, строк та плата за користування позикою, тип процентної ставки, ціна та сукупна вартість позики, порядок розрахунків за договором, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інформація стосовно позикодавця, зокрема: повне найменування, номер свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, повне ім`я уповноваженої особи, банківські реквізити, код ЄДРПОУ. Аналізуючи умови оспорюваного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в ньому несправедливих умов чи його здійснення позивачем з використанням нечесної підприємницької практики, а твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як небажання виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та спосіб захисту власних інтересів. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у частині першій, другій ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частинами першою, шостою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки останньою в заяві викладені посилання на спірні правовідносини від АТ «Приватбанк» та Відповідачкою, натомість у вказаній цивільній справі наявні правовідносини між Ат «Райффайзен Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та відповідачкою. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02 травня 2023 року, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved