Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» (далі - відповідач, ПрАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування»), у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2023 року (день звільнення з роботи) по 08 листопада 2023 року (день фактичного розрахунку), у сумі 40 352,64 грн та понесених судових витрат. В обгрунтування позову позивач зазначає, що у період з 08 вересня 2021 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування». 25 вересня 2023 року він був звільнений за частиною третьою статті 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем умов трудового та колективного договору. Стверджує, що в день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку. Так, відповідно до довідки відповідача № 84 від 25 вересня 2023 року у зв`язку із звільненням позивача йому було нараховано до виплати загальну суму в розмірі 135 545,18 грн, яка була виплачена лише 08 листопада 2023 року. Позивач, посилаючись на положення статті 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25 вересня 2023 року по 08 листопада 2023 року в сумі 40 352,64 грн (з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 1261,02 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 березня 2024 року. Протокольною ухвалою від 07 березня 2024 року відкладено розгляд справи на 26 квітня 2024 року. Протокольною ухвалою від 26 квітня 2024 року відкладено розгляд справи на 31 травня 2024 року. У судове засідання позивач не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задовольнити позов, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився; про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення повістки за адресою місцезнаходження, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з копії трудової книжки позивача, [PERSON] з 08 вересня 2021 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування». 25 вересня 2023 року позивач був звільнений з роботи на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем умов трудового та колективного договору. Неспростованим є той факт, що під час звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, і остаточно заборгованість із заробітної плати в розмірі 135 545,18 була сплачена відповідачем позивачу 08 листопада 2023 року. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2020 року (справа №367/595/17, провадження № 61-13222св18) вказав, що звернення працівника до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплата після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок ввести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Отже, за загальним правилом, у зв`язку з несвоєчасним розрахунком із звільненим працівником, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить із такого. Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів статтею 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно пункту 5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 пункту 8 Порядку). Згідно з розрахунком позивача середньоденний заробіток [PERSON] складав 1 261,02 грн (сума заробітної плати за липень та серпень 2023 року 55 485,00 грн - поділена на кількість робочих днів - 44). Від відповідача не надходило заперечень проти розрахованого позивачем показника середньоденної заробітної плати. Період затримки виплати заробітної плати складає 32 робочі дні (з 25 вересня 2023 року по 08 листопада 2023 року). Відтак, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку з дня його звільнення до 08 листопада 2023 становить 32 х 1 261,02 = 40 352,64 грн. З огляду на викладене з ПрАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25 вересня 2023 року по 08 листопада 2023 року в розмірі 40 352,64 грн. Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 21/12 від 21 грудня 2023 року між адвокатом Степаненко Н.М. та [PERSON] ; акт наданих послуг від 22 грудня 2023 року до договору про надання правничої допомоги № 21/12 від 21 грудня 2023 року, відповідно до якого адвокатом було надано [PERSON] правничу допомогу вартістю 1 500 грн у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви про стягнення з ПрАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку на виконання ухвал Печерського районного суду м. Києва в справі № 757/52434/23-ц від 21 листопада 2023 року; квитанцію від 25 грудня 2023 року про сплату [PERSON] адвокату Степаненко Н.М. 1 500 грн. Таким чином, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України позивачем дотримані. У зв`язку із задоволенням позову [PERSON] , судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 1 500 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених представником [PERSON] - Степаненко Н.М. , від відповідача до суду не надходило. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved