Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

16.02.2024 року адвокат Ніколенко М.Є., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.02.2020 року Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №51; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Сторони не проживають однією сім`єю вже тривалий час, спільного господарства не ведуть, у них різні погляди на життя, на сімейні цінності, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 25.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 20-21). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від останнього до суду надійшло клопотання, в якому він просить справу розглянути за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав. Причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року між [PERSON] до\~ [PERSON] (дошлюбне прізвище\~ [PERSON] ) укладено шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №51, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] (а.с.14). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення\~ст.\~111\~СК України яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач\~не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2020 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе змінити з огляду на заявлення позивачем відповідної вимоги стосовно цього. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.5), стягнути з відповідача на його користь. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved