Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "ФК" «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №677614 від 08.08.2021 року, яка станом на 03.08.2023 року становить 66 616,41 гривень та судових витрат, які складаються з судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 2 684,00 гривень та 5000,00 гривень витрати на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.08.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №677614 на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 46 250,00 грн. на строк до 08.08.2022 року, зі сплатою відсотків за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 річних), усі наступні дні 85 % річних. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://sloncredit.ua та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". 08.08.2021 року Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору, з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір було підписано [PERSON] 08.08.2021 року о 15:24:57 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х430.03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №677614 про надання споживчого кредиту від 08.08.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з несвоєчасним виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача станом на 03.08.2023 виникла заборгованість яка становить 66 616,41 грн., та складається з: 37 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 9 250,00 грн. заборгованості за процентами, та 20 366,41 грн заборгованість за процентами відповідно до п.1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 08.08.2021 по 03.08.2023 включно. Зважаючи на вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Представником відповідача-адвокатом Пузіним Д.М. до суду було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що кредитний договір №677614 відповідач в електронному вигляді з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. В матеріалах справи міститься копія договору, графік платежів, паспорт споживчого кредиту та зазначено, що вищевказані документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, але позивачем не долучено доказів, які б свідчили про те, що електронний підпис належить саме відповідачу. Відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єктів електронної комерції, отримання логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з істотними умовами. Також неможливо перевірити відповідність копії договору до оригіналу, позивач не надав доказів перерахування відповідачу кредитних коштів та не надав доказів того, що відповідачем було отримано повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором. Враховуючи вищевикладене представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі та витребувати у ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: електронний варіант письмових доказів, кредитний договір №677614 від 08.08.2021 року, оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"; оригінал договорів факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 року, для огляду їх у судовому засіданні. Ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволено. На виконання вищевказаної ухвали суду позивачем було надано: оригінал договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 року; реєстр боржників від 03.08.2023 року до вищевказаного договору факторингу; акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 року та електронний примірник кредитного договору та додатку №1, що був створений при його укладенні між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , а саме 08.08.2021 року о 15:24:56 год, заархівований файл кредитного договору та додатку №1 до Договору. Дані докази було оглянуто судом. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд дослідивши матеріали справи та заяву по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.08.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №677614 на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 46 250,00 грн. на строк до 08.08.2022 року, зі сплатою відсотків за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 річних), усі наступні дні 85 % річних. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://sloncredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Кредитний договір було підписано [PERSON] 08.08.2021 року о 15:24:57 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х430 (а.с.5-7). [PERSON] ознайомився з умовами кредитного договору та умовами кредитування шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копіями паспорту споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту (а.с.9,15). Копією платіжного доручення №7313 від 08.08.2021 року підтверджується видача кредиту [PERSON] (а.с.8). Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за договором кредиту перед ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на загальну суму 66 616,41 грн, яку позивач просить стягнути. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Доводи відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] було підписано кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х430. Відповідно використання для підписання договору кредиту електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 №524/5556/19 від 12.01.2021. Таким чином, підписаний [PERSON] кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, вважається належним та допустимим доказом підтвердження укладення між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договір кредиту між позичальником та кредитодавцем не був би укладеним. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження № 61-2904св21), від 12.08.2022 у справі №234/7297/20 (провадження № 61-11504св21). 03.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №677614 про надання споживчого кредиту від 08.08.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с.22-25). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав, а ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» прийняв реєстр боржників (а.с.25). Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 03.08.2023 року до вищевказаного Договору факторингу ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 66 616,41 грн., та яка складається з: 37 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 9 250,00 грн. заборгованості за процентами, та 20 366,41 грн заборгованість за процентами відповідно до п.1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 08.08.2021 по 03.08.2023 включно (а.с.64). Враховуючи вище вказане, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом. Так, згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками. За змістом ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, беручи до уваги вище вказане, враховуючи відзив на позовну заяву відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються копією договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг, ордером, актом приймання-передачі наданих послуг №15 від 06.10.2023 року (а.с.28-29,32), а також платіжною інструкцією №229 (а.с.33). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Outcome: approved