Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

08 січня 2024 року до Піщанського\~районного суду\~Вінницької області\~надійшла позовна\~заява керівника\~Тульчинської окружної\~прокуратури Вінницької\~області,\~ подана в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фермерське господарство "Яворівське", про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, в якій позивач просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фермерське господарство «Яворівське» (вул. Центральна, 16, с. Яворівка, Тульчинський район, Вінницька область, 24722, код ЄДРПОУ: 36378208), припинити право власності [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0523283800:02:001:0150 площею 2,157 га, яка розташована в адміністративних межах Піщанської територіальної громади Вінницької області (колишньої Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь Вінницької обласної прокуратури (49044, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, МФО 820172, Державна казначейська служба України, м. Київ р/р иА568201720343110002000003988 код за ЄДРПОУ 02909909) витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що у приватній власності громадянки російської федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина російської федерації, серія та номер: [NUMBER] виданий відділом внутрішніх справ міста Якутськ) перебуває земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яку відповідач набула к власність в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Право приватної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0523283800:02:001:0150 площею 2,157 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] 19 вересня 2013 року. Крім того, 14.12.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 02.01.2014, строком на 15 років. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно орендарем земельної ділянки є фермерське господарство «Яворівське» (код ЄДРПОУ 36378208). За вказаних обставин, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, у зв`язку з перебуванням у приватній власності [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки, оскільки остання будучи громадянкою російської федерації упродовж року після набуття права власності не відчужила її. Ухвалою суду\~від 17\~січня 2024\~року було\~відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, відповідача [PERSON] вирішено викликати в судове засідання через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, зазначивши, що копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач може отримати в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області, за адресою: смт. Піщанка Вінницької області, вул. Вишнева, 5. Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом керівника Тульчинської\~окружної прокуратури\~Вінницької області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фермерське господарство "Яворівське", про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та призначено\~справу до\~судового розгляду\~по суті,\~судове засідання\~для розгляду\~справи по\~суті призначено на 14 годину 00 хвилин 10 травня 2024 року. В судовому засіданні 07 червня 2024 року прокурор [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, проте в матеріалах справи міститься письмові пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Рябцуна С., в яких він просить розгляд справи проводити без участі представника та позов тульчинської окуржної прокуратури, поданий в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити. Відповідач\~ [PERSON] \~в судові\~засідання з\~розгляду срави\~по суті\~10\~травня 2024\~року та\~07\~червня 2024\~року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України була повідомдена належним чином, оскільки викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань а також відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фермерське господарство "Яворівське" уповноваженого представника в судове засідання не направив, своїм правом на надання пояснень щодо викладених в позовній заяві обставин не скористався. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~280,\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі\~наданих суду\~доказів встановлено,\~що відповідно\~до інформаційної\~довідки №\~360642029\~з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер 0523283800:02:001:0150, на дану земельну ділянку площею 2,157 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, 19 вересня 2013 року зареєстровано право власності за [PERSON] , паспорт громадянина російської федерації серії та номер 142-003 виданий 21.08.2006 року відділом внутрішніх справ міста Якутськ, країна громадянства - російська федерація, підстава внесення запису рішення Піщанського районного суду 2-332-08 від 17 грудня 2008 року. (а.с. 11-15) Право власності на вказану земельну ділянку в [PERSON] виникло в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що слідує з копії рішення Піщанського районного суду Вінницької області № 2-332-08 від 17 грудня 2008 року, відповідно якого за [PERSON] визнано право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті її батька, в тому числі, і на дану земельну ділянку (а.с. 26) Вказана земельна ділянка перебуває в оренді в ФГ «Яворівське» на підставі договору оренди землі від 02.01.2014 року (а.с. 27-28) Таким чином, судом встановлено, що відповідач є громадянкою російської федерації та набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. (ч. 4 ст. 81 ЗК України) Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. (ч. 1,2 ст. 145 ЗК України) Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено ЗК України. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною четвертою статті 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її, тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. За таких обставин, суд, дійшов висновку, що позов керівника Тульчинської\~окружної прокуратури\~Вінницької області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фермерське господарство "Яворівське", про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 3028,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved