Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дітей та її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувала, в період їх спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Запис про народження дітей у їх свідоцтвах про народження здійснено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач своє батьківство відносно дітей не визнає та у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв`язку з чим просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей на користь кожного у розмірі по 1/6 частині від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за найменшою дитиною до досягнення трьох років, відповідач зобов`язаний надавати також і їй допомогу. Таку допомогу він не надає і надавати відмовляється. Тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення сином [PERSON] ,\~ [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] . На розгляд справи до суду позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Позовні вимоги про визнання батьківства визнав повністю, щодо стягнення аліментів на утримання дітей просив стягувати їх в мінімальному розмірі встановленому законом, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітній дванадцятирічний брат. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити в їх задоволенні. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 3 від 17.06.2020 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.7). Відповідно свідоцтва про народження, виданого Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 50 від 01.06.2021 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.8). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.9-10). Неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.11-14). Відповідно до\~ ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі \~ст.128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3\~ст. 128 СК\~приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За положеннями\~ст. 134 СК України\~на підставі заяви осіб, зазначених у статтях\~126,\~127 СК України\~або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням викладеного, беручи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку про доведеність його факту батьківства відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~установлено з 1січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі 2563 грн., для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн. А отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 1281,50 грн., для дітей віком від 6 до 18 років\~1598 грн. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, відсутність у суду доказів щодо матеріального та сімейного стану обох батьків, часткове визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в цій частині та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в законодавчо встановленому розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом 26 лютого 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки малолітній син сторін [PERSON] , 23 травня 2021 року проживає з позивачкою та не досяг трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за малолітньою дитиною, відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання, суд виходить з того, що з відповідача стягнуті вже аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а тому приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки усих видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення сином трирічного віку. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1\~ ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Тому на підставі ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Outcome: partial