Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2023р. представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідачів на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період 01.01.2011 по 28.02.2015р. у сумі 98 116,71 грн. (з них основна сума за період 01.01.2011 по 28.02.2015р. у сумі 38 575,59 грн., інфляційні нарахування складають 48 282,86 грн., 3% річних складає 11 258,26 грн.); стягнути на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.03.2015р. по 30.09.2023р. складає 40 654,84 грн. (з них основна сума заборгованості 31 974,11 грн.; інфляційні нарахування складають 6 491,65 грн.; 3 % річних складає 2 189,08 грн.); стягнути судові витрати на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» 1 897,69 грн. та стягнути судові витрати на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у розмірі 786,31 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани», відповідно до статуту якого предметом діяльності цього підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, прибудинкових територій виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва, відповідно до статуту якого предметом діяльності цього підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку. 13.11.2015 року між комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та комунальним концерном «Центр комунального сервісу», укладено Договір доручення № 34/дор., відповідно до якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя та вживати від його імені заходи, спрямовані на погашення заборгованості боржників перед довірителем в судовому порядку, в тому числі здійснювати представництво, захист законних прав та охоронюваних законом інтересів довірителя перед його боржниками з правами відповідного учасника процесу. [PERSON] є власником квартири у [ADDRESS] площею 66,71 кв.м, який проживає і користується послугами, що надавалися/надаються позивачами. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 року по 28.02.2015 року складає 98 116, 71 грн., з них основна сума заборгованості 38 575, 59 грн., інфляційні нарахування складають 48 282,86 грн.; 3% річних складають 11 258,36 грн. Заборгованість перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період з 01.03.2015 року по 30.09.2023 року складає 40 654,84 грн., з яких, основна сума заборгованості 31 974,11 грн., інфляційні нарахування складають 6 491,65 грн., 3 % річних складають 2 189,08 грн. Просили стягнути вказаний розмір заборгованості та судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01. 2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.02.2024 року залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . ІІІ. Позиції учасників судового провадження. [PERSON] надав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позову через відсутність надання будь-яких послуг та застосувати строк позовної давності. До суду надійшли заяви від [PERSON] , [PERSON] про застосування строку позовної давності. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «Київське БТІ» КВ -2018 № 190 від 05.01.2018р. з даними реєстрових книг бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 18 від 20.11.1999р. № 4-6985. Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг. Доказів на підтвердження того, що у зазначений період послуги не надавалися, або ж надавалися не в повному обсязі, або ж неналежної якості відсутні. Звернення у спірний період до обслуговуючої організації або балансоутримувача будинку з приводу неналежного надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території суду не надано. Водночас факт ненадання послуг або зниження якості послуг (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки, регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України говорить про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Між сторонами договір про обслуговування прибудинкової території та надання комунальних послуг не укладався, але обов`язок сплачувати квартплату та надані комунальні послуги в даному випадку виникає в силу положень спеціального закону, який регулює даний вид правовідносин. В порядку ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18). Згідно зі ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки вникають з підстав, передбачених законодавством, а в силу зобов`язання одна особа зобов`язана вчинити на користь іншої особи певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 року по 28.02.2015 року складає 98 116, 71 грн., з них основна сума заборгованості 38 575, 59 грн., інфляційні нарахування складають 48 282,86 грн.; 3% річних складають 11 258,36 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» заборгованість за період з 01.03.2015 року по 30.09.2023 року складає 40 654,84 грн., з яких, основна сума заборгованості 31 974,11 грн., інфляційні нарахування складають 6 491,65 грн., 3 % річних складають 2 189,08 грн. [PERSON] та [PERSON] подано заяви про застосування строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.4 ст. 267 ЦК України. Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Таким чином, національне законодавство розглядає позовну давність, як встановлений законом строк для захисту порушеного права. Правила про позовну давність передбачають право на позов у матеріальному сенсі. Якщо особі належить цивільне право, і це право порушено, то вона вправі здійснити своє право в примусовому порядку, проти волі зобов`язаної особи, шляхом звернення до національного суду або до іншого компетентного органу. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини вимог за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 року, оскільки вказаний строк позовної давності перерваний не був та відраховується від дати подачі позову до суду, а саме від 21.12.2023 року, про що є відмітка канцелярії суду про надходження позову. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи пропуск позовної давності до частини вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 та за період з 01.03.2015 року по 01.01.2021 оскільки позивачі звернулися до суду лише 21.12.2023р. Враховуючи розрахунок заборгованості з відповідачів підлягає стягненню на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» заборгованість за період з 01.01.2021р. по 01.10.2023р., а саме основний борг у розмірі 38 575,59 грн. та інфляційні втрати 4 908,09 грн., 3% річних у розмірі 1 344,36 грн. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачами, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачами по оплаті цих послуг, як і не надано доказів необґрунтованості та безпідставності позовних вимог. V. Розподіл судових витрат між сторонами. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial