Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, по якому виникла заборгованість у звЧязку із невиконанням останнім його умов, а позивач на підставі договору факторингу отримав право вимоги цієї заборгованості. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду від 08.04.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.08.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №491033146, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 32500,97 гривень строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 відсотків річних, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту та паспортом споживчого кредиту. Згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021 року було передано позивачу право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати боргу у встановлений договором строк та станом на 20.12.2021 року у нього виникла заборгованість в сумі 49496,86 гривень, яка складається з: 32500,97 гривень - заборгованість за кредитом та 16995,89 гривень - заборгованість за відсотками за період з 28.09.2020 року по 20.12.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, то кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. Щодо судових витрат, то відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч.ч.1, 2\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно п.п.1,2 ч.2\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання юридичних послуг №02/10-23 від 02.10.2023 року укладений між ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» та додатковий договір №3 до вищевказаного договору від 25.01.2024 року. Відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт від 25.01.2024 року встановлено, що ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» було надано послуги за додатковим договором №3 до договору №02/10-23 року на загальну суму 7100 гривень, з яких: первинна консультацію 1 година 1000 гривень; правовий аналіз наявних документів у замовника по справі 3 години 3000 гривень; підготовка позовної заяви 3,1 години 3100 гривень. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок витрат, суд приходить до висновку, що він не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатських послуг, витрачених ним часом. Верховний суд в постанові Касаційного господарського суду Верховного суду у справі №912/354/20 від 03.03.2021 року зазначив, що визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Саме такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). А тому, із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатських послуг та витраченого часу, який є надмірним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 2000 гривень. На підставі ст.ст.207, 625, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved