Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ І. Виклад позиції позивача. 29 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30.01.2017 року Виконавчим комітетом Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис №1; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 січня 2017 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між подружжям не склалося. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Усі спроби знайти спільну мову та зберегти шлюб не давали результатів, а тому між подружжям прийнято рішення про необхідність припинення шлюбних відносин та ведення окремого господарства. З початку 2020 року подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції відповідача. 10.05.2024 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив вирішити без його участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 13.05.2024 року. 07.05.2024 року представник позивача подав заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2024 року представнику позивача відмовлено задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 10.05.2024 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про визнання позову та розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв`язку з неявкою позивача розгляд справи відкладено на 28.05.2024 року. 14.05.2024 року сторона позивача подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 30\~січня 2017\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~зареєстровано шлюб,\~про що\~30\~січня 2017\~року Виконавчим\~комітетом Сиваської\~селищної ради\~Новотроїцького району\~Херсонської області\~складено відповідний\~актовий запис\~№1\~та видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: -сина, [PERSON] , [INFO] , про що 08 вересня 2017 року Новотроїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №194 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони проживають окремо. Шлюб існує формально. Примирення сторони не бажають оскільки прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб. Будь-яких майнових претензій у сторін один до одного немає. Спору про визначення місця проживання дитини та визначення участі батьків у її вихованні та утриманні сторонами на час розгляду справи не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем висловлено бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », з огляду на що суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Квитанцією №8879-6910-7943-6749 від 21.03.2024 р. підтверджується, що позивач при зверненні до суду із позовом сплатив суму судового збору у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved