Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Матеївецька сільська рада про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій належала частка житлового будинку в селі Семаківці Коломийського району Івано-Франківської області. На день смерті [PERSON] , в домогосподарстві за вищевказаною адресою, окрім неї була зареєстрована її дочка [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Семаківської сільської ради, не посвідчувався. Вказує що її тітка, [PERSON] , прийняла спадщину, так як фактично вступила в володіння спадковим майном хоча не оформила своїх спадкових прав після смерті матері, [PERSON] . [INFO] померла тітка позивача, [PERSON] . Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.08.2006 року, серія [NUMBER] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11882896 від 19.09.2006 р. підтверджується той факт, що спадкодавиці [PERSON] належала частка будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Також, тітці позивача належала земельна ділянка площею 1,0876 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2623286400:06:001:0093 Заповіт від імені [PERSON] , посвідчувався у виконкомі Семаківської сілської ради, 14.07.2006 р. зареєстрований реєстровим № 65. Згідно вищевказаного заповіту, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Після смерті тітки позивач звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Однак нотаріусом їй позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як спадкодавиця [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року за реєстровим номером 89, яким все своє майно заповіла відповідачу [PERSON] . Крім того нотаріусом позивачу роз`яснено можливість звернутися до Коломийського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним заповіту посвідченого Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року по реєстру № 89, яким [PERSON] все своє майно заповіла: [PERSON] . Зазначила позивач, що справжня воля тітки [PERSON] полягала у тому, що належні останній на день смерті спірні будинок та земельна ділянка повинна була успадкувати після її смерті за заповітом вона, позивач. Також, підлягає сумніву можливість [PERSON] особисто підписати спірний заповіт 16 вересня 2015 року за 7 днів до її смерті у віці 83 роки. Вона позивач являється спадкоємцем за заповітом, посвідченого у виконкомі Семаківської сільської ради, 14.07.2006 р. зареєстрованого за номером 65, після смерті тітки [PERSON] . Від часу її смерті та по даний час позивач постійно здійснює нагляд за господарством та будинком, обробляє город та сплачує комунальні платежі. Вартість будинковолодіння згідно зі звітом про оцінку майна від 22 жовтня 2021 року становить 63273 гривні 00 коп. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2021 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 18 459 гривень 39 коп. Відповідно ціна позову становить 81732 гривень 39 коп. Просить заповіт складений 16 вересня 2015 року [PERSON] [INFO] , посвідчений Семаківським сільським головою [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 89 - визнати недійсним та визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , паспорт серія, [NUMBER] виданий, Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 22 жовтня 2012 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на: будинковолодіння до складу якого входить: житловий будинок позначений літерою «А», комора позначена літерою «Б», криниця позначена «№1», відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 1,0876 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2623286400:06:001:0093. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задоволити, судові витрати залишити за позивачем, не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило. Представник Матеївецької сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в м.Коломия Івано-Франківської області померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 25.09.2015р. вивонкомом Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 (т.1 а.с.16). [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті [INFO] склала заповіт, яким все належне їй майно з чого б воно не складалось та , де б воно не знаходилось, і в загалі все те, на що матиме право і, що буде їй належати на момент смерті, заповіла [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчено Семаківським сільським головою [PERSON] 16.09.2015р. за реєстровим номером 89 (т.1 а.с.23). Як вбачається із копії спадкової справи № 494/2015 із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 16.09.2015р. до нотаріуса Першої Коломийської РДНК 07 жовтня 2015 року звернувся спадкоємець [PERSON] (т.1 а.с.126-156). 23 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась із заявою до нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, складеного 14.07.2006 року [PERSON] , яким все належне їй майно, майнові права та обов язки, які належали їй на момент складення заповіту, а також майно, майнові права та обов язки, які належатимуть у майбутньому, заповіла їй позивачу [PERSON] . Даний заповіт посвідчено 14.07.2006р. Семаківським сільським головою [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за номером 65 (т.1 а.с.20, 22). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по м.Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 398, позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (т.1 а.с.21). Як вбачається із листа державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори спадкодавець [PERSON] , залишила заповіт посвідчений Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року по реєстру №89, яки все майно заповіла : [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] не є спадкоємцем та роз яснила право позивача звернутись до Коломийського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним останнього заповіту та визнання права власності на майно. (т.1 а.с.22) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00034926648 від 07 лютого 2022 р. - [INFO] [PERSON] помер про що зроблено актовий запис №17 липня 2020р. та видано свідцтво про смерть [NUMBER] (т.1 а.с.162-164) Як вбачається із листа Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №70640963 від 15.11.2022 р. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 495/2020 року, спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] подавши заяву про прийняття спадщини є його дружина відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] . (т.2 а.с.5-8). Те, що [PERSON] є дружиною [PERSON] стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Шлюб зареєстровано 22 листопада 1980 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний запис №1223 (т.1 а.с.191-192) Правовідносини, пов`язані із спадкуванням, врегульовані Цивільним кодексом України. (надалі «ЦК України») Спадкування здійснюється за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Як визначено\~у ст.\~1223\~ЦК України\~\~Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю . Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається Свобода заповіту\~це надана фізичній особі можливість на власний розсуд, у межах, визначених цивільним законодавством, розпорядитися власним майном на випадок смерті, змінити чи скасувати заповіт, а також обрати для своїх заповідальних розпоряджень іншу форму, не заборонену законом. Загальні вимоги до форми заповіту закріплені у статті 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування, крім норм ЦК України та Закону України «Про нотаріат», регулюється в тому числі і «Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, який був прийнятий та вступив в законну силу раніше оспорюваного заповіту, однак діє на теперішній час. Відповідно до ст.37 ЗУ «Про нотаріат» у\~населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові\~особи\~органу\~місцевого\~самоврядування\~посвідчують заповіти (крім секретних). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 1248 ЦК України передбачено обов`язкове дотримання необхідних вимог при посвідченні заповіту, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до п. п. 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктів 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України, а згідно ч. 2 цієї статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. За ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За правилами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом була\~призначена судова\~почеркознавча експертиза,\~проведення якої\~доручено експертам\~Івано-Франківського\~НДЕКЦ,\~з\~направленням їм матеріалів цивільної\~справи №346/5818/21\~том 1\~на 245\~арк.,\~том 2\~на 22\~арк;\~оригінал заповіту,\~складеного від\~імені [PERSON] ,\~посвідченого сільським\~головою Семаківської\~сільської ради\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області Іваном\~Назарійчуком 16\~вересня 2015\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі №\~89\~у 2\~примірниках;\~оригінал заповіту,\~складеного від\~імені [PERSON] ,\~посвідченого сільським\~головою Семаківської\~сільської ради\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області Чорнецькою\~Ярославою Дмитрівною\~14\~липня 2006\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі №65\~у 1\~примірнику;\~оригінал Реєстру\~для реєстрації\~нотаріальних дій\~органу місцевого\~самоврядування Семаківської\~сільської ради\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області за\~2014-2016\~рр. (т.2 а.с.22). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19-109-23/1600-ПЧ від 08.05.2023 року встановлено, що підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою [PERSON] від імені [PERSON] на користь [PERSON] виконані не особою, яка виконувала підписи у договорі оренди земельної частки (паю) від 20.09.2002 року, договорі оренди земельної частки (паю) від 24.05.2004 року та заповіті від 14.07.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №65, посвідчений Семаківським сільським головою [PERSON] ,складений [PERSON] на користь [PERSON] , а іншою особою. Підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованих в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою [PERSON] складеного від імені [PERSON] на користь [PERSON] виконані не особою, яка виконувала підписи у заяві від 02.09.2010 року, договорі оренди землі від 02.09.2010 року, актів встановлення та виносу зовнішніх меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] та акті прийому передачі земельної ділянки в оренду філії «Перспетив» ЗАТ «Зернопродукт МХТ», а іншою особою (т.2 а.с.43-49) Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта чи судом, що доручив проведення експертизи; висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, у висновку має також бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом. У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної цивільному провадженні, сторони мали право заявити клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цими висновками та зазначивши вимоги до повторної експертизи, що останніми зроблено не було. Відповідач із відповідним клопотанням до суду не звертався. Таким чином, вказаний вище висновок експерта є допустимим доказом та береться судом до уваги, оскільки у ньому наявні посилання на конкретні докази на яких зроблено висновки, наявний перелік матеріалів що досліджувався, описано результати порівняльного дослідження підписів, долучено ілюстровані таблиці. Так Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № 6-15375св14 задовольняючи касаційну скаргу встановив наступне: "…Законодавець у ст. 205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє вести мову про те, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усно; б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні. Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі ( ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно. Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє." Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 06.09.2017р. № 6-2424цс16 зазначає, що оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний\~в силу припису закону. Крім того, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із зазначених підстав необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом також встановлено, спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/2 ч. кожній будинковолодіння по [ADDRESS] , що стверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 12.08.2006 р. (т.1 а.с.13) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11882896 від 19.09.2006 р. (т. 1 а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 1993 року Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис №20 (т.1 а.с.12). Як вбачається із довідки №3-325 від 29 червня 2021 року, спадкодавиці [PERSON] , належала спадкового будинку за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , окрім неї була зареєстрована у спірному будинку її дочка спадкодавиця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .. Заповіт від імені спадкодавиці [PERSON] у виконкомі Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області - не посвідчувався (т.1 а.с.15). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла, але юридично не оформила, спадкоємиця першої черги за законом - спадкодавиця [PERSON] (ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 р.) фактично вступивши в володіння спадковим майном. На час смерті спадкодавиці [PERSON] останній належала земельна ділянка площею 1,0876 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2623286400:06:001:0093, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 843731. (т.1 а.с.17-18) Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Враховуючи вищевказаний висновок експерта, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що оскільки підпис в оскаржуваному позивачем заповіті здійснено не особою, яка виконувала підписи у договорі оренди земельної частки (паю) від 20.09.2002 року, договорі оренди земельної частки (паю) від 24.05.2004 року та заповіті від 14.07.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №65, посвідчений Семаківським сільським головою [PERSON] ,складений [PERSON] на користь [PERSON] , а іншою особою і підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованих в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою [PERSON] складеного від імені [PERSON] на користь [PERSON] виконані не особою, яка виконувала підписи у заяві від 02.09.2010 року, договорі оренди землі від 02.09.2010 року, актів встановлення та виносу зовнішніх меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] та акті прийому передачі земельної ділянки в оренду філії «Перспетив» ЗАТ «Зернопродукт МХТ», а іншою особою не заповідачем, будь-які застереження в заповіті відсутні, волевиявлення [PERSON] на час складання зазначеного заповіту не встановлено, тому наявні підстави для визнання недійсним оскаржуваного заповіту. Окрім того, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, встановленого судом складу спадщини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення, та слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на будинковолодіння до складу якого входить: житловий будинок позначений літерою «А», комора позначені літерою «Б», криниця позначена «№1», відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку розташовану на території Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області площею 1,0876 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2623286400:06:001:0093 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 843731 виданий на ім я спадкодавиці [PERSON] ), в порядку спадкування за заповітом, складеного спадкодавицею [PERSON] на користь позивача, посвідченого у виконкомі Семаківської сільської ради 14.07.2006 р. за реєстровим № 65. Згідно висновку про вартість майна від 22 жовтня 2021 року вартість індивідуального житлового будинку літ А, загальною площею 42,8 кв.м. , житловою площею 18,4 кв.м., площа кухні 15,9 кв.м., з належними до нього господарськими спорудами: комора літ Б, криниця літ №, загальний фізичний стан задовільний за адресою: [ADDRESS] становить - 63\~273 грн. (т.1 а.с.61) та відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2021 р. нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер: 2623286400:06:001:0093 становить 18 459,39 грн. (т.1 а.с.66). За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач та представник позивача не наполягали на стягненні з відповідачки на користь позивача понесених нею судових витрат при подачі позову до суду, а, відтак, суд вважає за можливе судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею. На підставі наведеного та

Outcome: approved