Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У грудні 2023 року до суду звернулося ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту та договором позики. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 18 листопада 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 72976529, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 9 500,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 18 грудня 2022 року, фіксована процентна ставка 2,5% в день (п. 2.1. та п. 2.2. договору). У період з 18.11.2022 року по 18.12.2022 року діяла знижена процентна ставка 0,75%, за понадстрокове користування позикою діяла процентна ставка 2,70% в день. Орієнтовна загальна вартість позики становила 11 637,50 грн. (п. 2.3. договору). Позивач вказав, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») було укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до додаткової угоди № 9 від 26 липня 2023 року до договору факторингу від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників № 8, в тому числі і за договором позики, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 37 662,75 грн., з яких 9 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 162,75 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику в строки, передбачені договором про надання фінансового кредиту. Крім того позивач зазначав у позовній заяві, що 24 листопада 2022 року між ТОВ « Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12 500,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 18 грудня 2022 року (п. 1.1. та п. 1.2. договору). Відповідно до п. 1.3. договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 273,75% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,75% (процентів) на добу. 29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») було укладено договір факторингу № 29062023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 48 750,00 грн., з яких 12\~500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 250,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором про надання фінансового кредиту. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем: - за договором позики № 72976529 від 18.11.2022 року у розмірі 37 662,75 грн., з яких 9 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 162,75 грн. сума заборгованості за відсотками; - за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року у розмірі 48 750,00 грн., з яких 12 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 250,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Всього сума боргу за двома договорами складає 86 412,75 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08 грудня 2023 року (головуючий суддя Семенова Л.М.) відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання (а.с. 55). 10 січня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 62-70). Відповідач у поданому відзиві заперечував проти задоволення позову. Щодо договору з ТОВ «ФК «Інвеструм» посилався на те, що при заповненні анкети не був ознайомлений з умовами кредитування та всіма ризиками. Після ознайомлення з умовами кредитування, з нарахуванням безпідставно високої ставки процентів не погодився, про що повідомив кредитодавця у телефонній розмові, але його заблокували в особистому кабінеті і він не зміг здійснити виплату, бо одразу були нараховані відсотки. Сам примірний договору, на думку відповідача, не містив істотних умов договору, а саме розміру процентів, строків внесення платежів та умови взаєморозрахунків. Окремо зазначив, що не визнає розмір заборгованості, оскільки сума заборгованості значно вища, ніж він отримав кредит, крім того, такий борг нічим не підтверджений. Вказав на недійсність, на його думку, договору факторингу. Щодо договору, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вказав на несправедливі умови договору щодо сплати щомісячної комісії в розмірі 2,5% від суми кредиту. Після підписання договору та ознайомлення з умовами договору, а саме з п. 2.3. та нарахуванням безпідставно високої процентної ставки не погодився. Не визнав суму заборгованості за даним договором як таку, що нічим не підтверджена позивачем. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Розпорядженням керівника апарату суду за № 363 від 17 січня 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2024 року визначено головуючого - суддю Нестеренка С.Г. (а.с. 89-90). 22 січня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 91-112). Вказали, що обидва договори були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом одноразового ідентифікатора, який був надісланий на телефонний номер позичальника, що передбачено ЗУ «Про електронну комерцію». Саме відповідач ініціював укладання договорів, оформивши заявки на сайті первісних кредиторів. При цьому, для укладання договорів в електронній формі дані вносить позичальник шляхом заповнення відповідних форм на сайті позичальника. Тобто, укладання угод без заповнення заявок клієнтом є неможливим. Щодо нарахування відсотків, то умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані в кредитному договорі та договорі позики, там же зазначено суму кредиту, строк кредитування. Щодо первинних документів, то вони зберігаються у кредитодавців, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» такою інформацією не володіє. Щодо відступлення права вимоги, вказали, що повідомлення про відступлення права вимоги не змінюють умов раніше укладених кредитних договорів. Просили задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року залучено до участі у справі третіми особами ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», зобов`язано направити до суду належним чином засвідчені копії всіх договорів, укладених у даній справі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовом не погодився, просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на порушення процедури переуступки прав вимоги за кредитними договорами. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не прибув, просив справу розглядати без участі представника позивача, про що надав письмову заяву. Представники третіх осіб ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», керівництва яких були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 18 листопада 2022 року між третьою особою - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за № 72976529, який було підписано електронним підписом позичальника - відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора DoW8LaaTeb, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 23-24). Як слідує зі змісту п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позика, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 вказаного договору позики зазначено, що сума позики складає - 9500,00 грн. строк позики - 30 днів, дата повернення позики 18 грудня 2022 року, фіксована процентна ставка 2,5 % на день. З 18.11.2022 року по 18.12.2022 року діє знижена процентна ставка 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою ставить 2,70% за день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 11 637,50 грн. Пунктом 4 Договору встановлено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики. Крім того, п. п. 5.1. та 5.2 Договору встановлено, що позичальник ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також до моменту підписання договору позичальник ознайомився з правилами програми лояльності, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також правилами постійно діючої акції, діючої для споживачів фінансових послуг. За пунктом 6 Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. До укладання договору про надання позики відповідач [PERSON] ознайомився з орієнтовною загальною вартістю кредиту, строком кредитування, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором DoW8LaaTeb (а.с. 25). 14 червня 2021 року між третьою особою ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, які формуються відповідно до Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 26-27). 26 липня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» складений Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 8 за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 8 кількістю 6178, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором щодо боржників стосовно заборгованостей. Зі змісту даного Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 8 вбачається, що він переданий у повному об`ємі, відповідно до умов договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає (а.с. 30). З Витягу з Реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року постає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 72976529, який було укладено 18 листопада 2022 року між третьою особою - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] , у розмірі 37 662,75 грн. з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 162,75 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31), що не відповідає фактичним обставинам, оскільки наявні реальні суперечності щодо хронології дат укладення відповідних вказаних договорів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 72976529 від 18 листопада 2022 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором за період з 26 липня 2023 року по 31 жовтня 2023 року складає 37 662,75 грн. з яких: 9500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 162,75 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32). 24 листопада 2022 року між третьою особою ТОВ ФК «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W6175, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. (а.с. 7-10). Відповідно до п. п. 1.1. п. 1 Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 12 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався позичальнику на власні потреби, строком на 25 днів, тобто до 18.12.2022 року (п. 1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 273,75% річних від суми кредиту в розрахунку 0,75% на добу (п. 1.3. договору). Кредит було надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства (п.п. 1.7 та 1.8. договору). Відповідно до п. 2.3. договору, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Крім того згідно п. 4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. До укладання договору про надання фінансового кредиту [PERSON] ознайомився із умовами надання кредиту, сумою кредиту, строком кредитування, процентною ставкою за кредитом, процентною ставкою, яка може бути застосована у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, орієнтовною загальною вартістю кредиту, про що також свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором W6175 (а.с. 12). Факт отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм» підтверджується інформаційною довідкою № 2919_240117105758 від 17.01.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів iPay.ua) про перерахування 24 листопада 2022 року о 17:35:03 на картку 537541……8630 суми 12 500,00 грн. (а.с. 114). 29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає право вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 13-15). Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 5020, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей (а.с. 16). Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року сума заборгованості [PERSON] за основною сумою боргу складає 12 500,00 грн., сума заборгованості за відсотками 36 250,00 грн. (а.с. 17). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором за період з 29 червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року складає 48\~750,00 грн. з яких: 12\~500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36\~250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Загальна сума боргу за двома договорами складає 86\~412,75 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Як визначено у ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору позики з ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 72976529 від 18.11.2022 року та договору про надання фінансового кредиту з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодився з їх умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договорів вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за вищевказаними договорами виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами. Факт отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» відповідач [PERSON] не заперечував, зазначивши у відзиві на позовну заяву про те, що сума заборгованості є значно вищою, ніж він отримав як тіло кредиту, тобто не заперечуючи самого факту отримання грошових коштів від фінансових установ. Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором № 72976529 від 18.11.2022 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Так, договір факторингу № 14/06/21, приєднаний до матеріалів справи, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» датовано 14.06.2021 року, тобто цей договір був укладений задовго ще до підписання договору позики № 72976529 від 18.11.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 72976529 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в зв`язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині вимог про стягнення боргу за вказаним договором не підлягає задоволенню. Також, 29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29062023. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», доказів зворотного відповідачем суду не надано. Таким чином, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24 листопада 2022 року, за період з 29.06.2023 року по 31.10.2023 року, заборгованість складає 48\~750,00 грн., з яких: - 12 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, - 36 250,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Судом встановлено, що станом на дату звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, відповідачем [PERSON] не погашалася заборгованість за договором про надання фінансового кредиту. І взагалі, сума боргу є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі і щодо нарахованих процентів за користування кредитом. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд констатує, що має місце факт укладання та підписання [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора договору про надання фінансового кредиту, факт невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором за договором відступлення прав вимоги. Договір про надання фінансового кредиту, укладений між відповідачем та фінансовою установою містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування. Враховуючи те, що за умовами договору про надання фінансового кредиту від 24.11.2022 року відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч частини 1 статті 81 ЦПК України не надав, відтак, суд вважає, що заборгованість за основним боргом у розмірі 12\~500 грн. за цим договором підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 36\~250,00 грн. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що відповідно до п. 4.3. Договору про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Звідси, укладаючи вищезазначений договір сторони погодили нарахування процентів і після настання строку повернення кредиту, такі умови не були оспорені відповідачем, а отже, відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до виконання. Як постає з п.1.2 договору, кредит надавався позичальнику строком на 25 днів, тобто до 18.12.2022 року під 0,75% на добу. У разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту у цей строк, процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту діє 3,2% в день (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 18.12.2022 року відповідач не повернув у строк наданий йому кредит, тому з 19.12.2022 року і до 19.03.2023 року включно йому нараховувалися проценти за ставкою 3,2% на день, що не перевищувало 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору, обумовлених у п. 4.3. договору про надання фінансового кредиту (а.с. 157-159). Тому, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову, а саме в частині розміру заборгованості, відповідач не спростував належними доказами наведений позивачем розмір заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від 24.11.2022 року, власного контррозрахунку суми боргу суду не надав, а також відмовився у судовому засіданні від заявлення клопотання про призначення і проведення судової економічної експертизи щодо визначення розмірів боргу. Щодо несправедливих умов договорів, які суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та про які зазначив відповідач у відзиві, то відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Як вбачається, з матеріалів справи [PERSON] не скористався правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договору та договору позики протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ « Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 26782-11/2022 від 24.11.2022 року, що виникла станом на 31.10.2023 року, у розмірі 48 750,00 грн., відмовивши у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 72976529 від 18.11.2022 року у розмірі 37 662,75 грн. за безпідставністю. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позов судом було задоволено на 56,42%. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1514,31 грн. (56,42% від 2684,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог. При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 1169,69 грн. (2684,00 грн. 1514,31 грн.). Учасники справи не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial