Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах свого сина [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просила\~встановити факт належності [PERSON] [INFO] . Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 листопада 2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (згідно з розпорядження органу приватизації від органу приватизації №162879 від 27.11.2002 року, зареєстроване та записано у реєстрову книгу за №ІІ-14546), квартира у [ADDRESS] (однокімнатна квартира загальною площею 53,8 кв. м.) передана у власність [PERSON] (батька заявника), та [PERSON] (заявника) в рівних частках. Заява обґрунтована тим, що приватизація зазначеної квартири, та реєстрація права власності на неї відбувалась коли заявнику було лише п`ять років, а тому його прізвище « [PERSON] » було прописано відповідно до свідоцтва про народження, яке було заповнено російською мовою. В подальшому в паспорті громадянина України [NUMBER] , виданому 28.12.2009 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зазначено « [PERSON] ». Згодом заявником був оформлений паспорт громадянина України у формі ID картки № [NUMBER] , виданому 28.01.2019 року органом № 5115, заявника зазначено [PERSON] . Всі інші документи, зокрема щодо набуття освіти, містять прізвище « [PERSON] » та лише в свідоцтві про право власності на житло вказано « [PERSON] ». Зазначена відмінність у написанні прізвища заявника у розпорядженні про приватизацію та у свідоцтві про право власності від написання прізвища заявника у паспорті сталась через довільний переклад прізвища заявника з російської на українську мову працівниками органу приватизації, Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради які видавали зазначені документи. Тому, для подальшого розпорядження своїм майном заявнику необхідно встановити, що свідоцтво про право на житло дійсно належить йому. А оскільки отримати нове свідоцтво в позасудовому порядку неможливо, заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі у порядку окремого провадження з викликом сторін. 06 червня 2024 року заявник [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявами, в яких просили проводити судове засідання згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27 листопада\~2002\~року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме, квартиру, розташовану у [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та члену його сім?ї [PERSON] в рівних частках. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням органу приватизації N?162879\~від 27.11.2002\~року, зареєстроване та записано у реєстрову книгу за N?ІІ-14546. З розпорядження вбачається, що квартира у [ADDRESS] (однокімнатна квартира загальною площею 53.8 кв. м.) передана у власність [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. При цьому, на зворотному боці Свідоцтва про право власності на житло зазначено, що право власності зареєстровано за « [PERSON] , [PERSON] » - рос. мовою - 15.01.2003\~року. У липні\~2023\~року майстром КД?2 КП ЖКС «Порто-Франківський» Т.Костяк. було складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання особи, яка звертається за адресною допомогою, яким встановлено, що квартира піддалась руйнуванню та потребує заміни вхідних дверей, заміни вікон. В результаті вказаних подій виникла необхідність внесення документа, що посвідчує право власності на квартиру в [ADDRESS] в реєстр нерухомого майна. Судом з`ясовано, що в Свідоцтві про право власності на житло від 27.11.2002 року квартиру за адресою [ADDRESS] , зазначено, що житло належить на правах приватної, спільної часткової власності « [PERSON] » та «членам його сім`ї - [PERSON] » в рівних частках. Проте в написанні прізвища заявника « [PERSON] » допущено помилку при перекладі з російської мови на українську. Так прізвище заявника « [PERSON] », що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . На час оформлення правовстановлюючого документа на житло (27.11.2002 року) [PERSON] ( [INFO] ) було 5 (п`ять) років. Згідно з свідоцтвом про народження, яке було складено та видано російською мовою (свідоцтво [NUMBER] , видано 23.11.1993 року), про здійснення запису №390 від 12.11.1993 року відділом ЗАГС Жовтневого району м. Одеси, що батьками (мовою оригіналу) « [PERSON] являются [PERSON] и [PERSON] ». В паспорті громадянина України [NUMBER] , виданому 28.12.2009 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище зазначено « [PERSON] ». В подальшому заявником був оформлений паспорт громадянина України у формі ID картки № [NUMBER] , виданому 28.01.2019 року органом № 5115, заявника зазначено як [PERSON] . Вказані розбіжності в зазначенні прізвища « [PERSON] » в документах, що посвідчують особу та « [PERSON] », що посвідчує право власності на житло призвели до неможливості внесення документа про право власності на житло в реєстр нерухомого майна та стануть перешкодою в подальшому володінні та розпорядженні майном. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявнику реалізувати свої права як власника майна. Неможливість реєстрації права власності через існування розбіжностей у написанні прізвища в правовстановлюючому документі з відомостями про особу станом на час звернення за реєстрацією не є ознакою існування спору про право, тому заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження. Отже, судом встановлено, що в\~написанні прізвища заявника в паспорті та правовстановлюючому документі містяться розбіжності. Помилка в написанні імені виникла через помилку органу, що видав вищезазначений документ, тому внаслідок невірного написання імені працівниками органу, що видавав правовстановлюючий документ, була допущена орфографічна помилка в прізвищі заявника. Через зазначену невідповідність заявник позбавлений права здійснити розпорядження своїм майном. Факт помилки в документі заявника підтверджено додатково і тим, що в паспорті громадянина України [NUMBER] , виданому 28.12.2009 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зазначено « [PERSON] ». Згодом заявником був оформлений паспорт громадянина України у формі ID картки № [NUMBER] , виданому 28.01.2019 року органом № 5115, заявника зазначено [PERSON] . Судом оглянуто оригінали документів, копії яких подавались до суду в додатках до заяви в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлена належність заявнику [PERSON] правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 листопада 2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (згідно з розпорядження органу приватизації від органу приватизації №162879 від 27.11.2002 року, зареєстроване та записано у реєстрову книгу за №ІІ-14546), квартира у [ADDRESS] (однокімнатна квартира загальною площею 53,8 кв. м.) передана у власність [PERSON] (батька заявника), та [PERSON] (заявника) в рівних частках. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику з метою забезпечення можливості подальшої реалізації права власності на належну йому частку майна, на яку було видано свідоцтво про право власності на житло. Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні, і його об`єктивність та обґрунтованість не викликає сумніву. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved