Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом до відповідача, Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримав та суду пояснив, що в [ADDRESS] проживали його батьки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , і їм на праві приватної спільної часткової власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в рівних частках по 1/2 частині кожному. Також, матері належала земельна частка(пай) розміром 63,00 ум.кад.га на території Хотимирської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. За життя мати не обміняла даний сертифікат ні на сертифікат державного зразка, ні на державний акт на право власності на земельну ділянку. На сьогоднішній день немає в наявності бланків сертифікатів державного зразка, який би можна було замінити попередній сертифікат, виданий сільською радою, оскільки сертифікат державного зразка видавався Тлумацькою РДА, яка на даний час ліквідована. [INFO] померла мати [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] , який прийняв спадщину належного матері майна, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, яке він ще за життя заповів йому.Він звернувся\~до приватного\~нотаріуса Івано-Франківського\~районного нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Водославської\~Н.В.,\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~однак йому\~було відмовлено,\~у зв`язку\~з тим,\~що не встановлено факт реєстрації шлюбу між спадкодавцем [PERSON] та його дружиною [PERSON] . Даний факт позбавляє його можливості оформити спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, просив суд встановити факт реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який мав місце 1951 року та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у відповідності із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.04.2003 року, виданого на підставі рішення виконкому Хотимирської сільської ради від 11.02.2003 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну частку (пай) розміром 63,00 ум.кад.га на території Хотимирської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення Хотимирської сільської ради від 08.10.1996 року за № 6 у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 185, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 185, виданий 17.01.1997 року на ім`я матері [PERSON] після смерті батька [PERSON] , в порядку спадкуванням за заповітом. Позивач, [PERSON] , та його представник адвокат Явдошак О.О. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився, однак 14.05.2024 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 172). Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні засвідчили той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, останні зареєстрували шлюб у 1951 році та брали церковний шлюб. 19.01.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 15.02.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.03.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області проведено заміну відповідача. Дослідивши матеріали\~справи та\~зібрані у\~ній докази, заслухавши\~думку позивача\~та його\~представника,\~допитавши свідків,суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с. 32-34). Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Хотимирської сільської ради від 30.04.2003 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 належало [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 472135, реєстраційний номер 915426 (а.с. 10). Житловий будинок ,який належить [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , згідно нової нумерації будинків та назви вулиць, затвердженої рішенням сесії Хотимирської сільської ради № 156-18/09 від 06.08.2009 року, значиться за адресою [ADDRESS] , що вбачається з копії довідки № 70/12-21/3 від 29.03.2023 року, яка видана Хотимирським старостинським округом Обертинської селищної ради, Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 21). Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 14.04.2023 року, по [ADDRESS] , складається з житлового будинку, 65,2 кв.м., літньої кухні, 15,6 кв.м., навісу, 5,8 кв.м., стодоли, 9,5 кв.м., стайні, 40,1 кв.м., стодоли, 17,8 кв.м., вбиральні, 1,3 кв.м., навісу, 15,7 кв.м., криниці, 4,0 м., огорожі, 41,6 кв.м., криниці, 4,0 м. (а.с. 5-7). Технічний паспорт на вищенаведене будинковолодіння внесено в ЄДЕССБ із реєстраційним номером: ТI01:1091-9143-1776-0492, що підтверджується повідомленням ТзОВ «Геоземкадсервіс» від 14.04.2023 року (а.с. 8). Згідно копії сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 185 від 17.01.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 185, [PERSON] належало право приватної власності\~на землю\~в межах\~середньої земельної\~частки у розмірі 63,00 в умовних кадастрових гектарах на території Хотимирської сільської ради Тлумацького району, виділеного на підставі рішення Хотимирської ради народних депутатів № 6 від 08.10.1996 року (а.с. 13). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року та підлягав\~заміні на\~сертифікат державного\~зразка,\~форма якого\~затверджена Постановою КМУ\~від\~12.10.1995\~року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] , даної заміни не здійснила. Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно архівного витягу з рішення 6\~сесії сільської\~Ради народних\~депутатів 22\~демократичного скликання\~с.\~Хотимир Тлумацького\~району від\~08.10.1996\~року«Про передачу земель призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» сесія сільської Ради народних депутатів вирішила передати землі, які знаходяться на території Хотимирської сільської ради у приватну власність 908 громадянам в межах середньої частки без визначення меж ділянок в натурі (а.с. 16). Мати позивача, [PERSON] включена в список громадян, яким безплатно у приватну власність передається земля в межах середньої частки, без визначення меж ділянок в натурі по с. Хотимир, що підтверджується вищезазначеним списком, що є додатком до рішення 6\~сесії сільської\~Ради 22\~демократичного скликання\~від 08.10.1996\~року(а.с. 17). Батько позивача, [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.1981 року (а.с. 38). Мати позивача, [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.1981 року (а.с. 38). Як вбачається з копії листа № 1407/06.1-04-06 від 23.12.2022 року, який виданий Тлумацьким відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Фринківської області Південно-Західного міжрегіональної управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франкінськ), щодо перевірки наявності актового запису про шлюб стосовно [PERSON] та [PERSON] , що в архіві Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управлінпя державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) актовий запис про шлюб на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений 1951 року по с. Хотимир, Тлумацького району Івано-Франківської області відсутній (а.с. 36). Позивач, [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 37). Випискою з по господарської книги, виданою Хотимирським старостинським округом Обертинської селищної ради, Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 12.10.2023 року № 222/09-10/3 встановлено, що згідно погосподарської книги за 1951-1953 рік господарство № 327, 1953-1955 рік господарство № 358, 1955-1957 рік особовий рахунок № [NUMBER] , 1958-1960 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; син - [PERSON] , 1951 року народження; син - [PERSON] , 1952 року народження; мати - [PERSON] , 1893 року народження. Згідно погосподарської книги за 1961-1963 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; син - [PERSON] , 1951 року народження; син - [PERSON] , 1952 року народження; мати - [PERSON] , 1893 року народження; тітка [PERSON] , 1897 року народження. Згідно погосподарської книги за 1964-1966 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; син - [PERSON] , 1951 року народження; син - [PERSON] , 1952 року народження; тітка [PERSON] , 1897 року народження. Згідно погосподарської книги за 1967-1970 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; син - [PERSON] , 1951 року народження (вибув в армію 15.11.1969 року); син - [PERSON] , 1952 року народження (вибув в армію 10.05.1970 року); тітка [PERSON] , 1897 року народження. Згідно погосподарської книги за 1971-1973 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; син - [PERSON] , 1952 року народження (повернувся з армії в 1972 році, вибув в м. Коломия в 1973 році); тітка [PERSON] , 1897 року народження. Згідно погосподарської книги за 1974-1976 рік особовий рахунок № [NUMBER] , 1977-1979 рік особовий рахунок № [NUMBER] , 1980-1982 рік особовий рахунок № [NUMBER] , 1983-1985 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [NUMBER] рік особовий рахунок № [NUMBER] , [NUMBER] рік особовий рахунок № [NUMBER] , [NUMBER] рік особовий рахунок № [NUMBER] , 2001-2005 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження; тітка [PERSON] , 1897 року народження. Згідно погосподарської книги за 2006-2010 рік особовий рахунок № [NUMBER] , 2011-2015 рік номер об`єкта ПГО 0309-1, [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження. Згідно погосподарської книги за 2016-2024 рік особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , 1927 року народження проживав в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1929 року народження, померла [INFO] . [PERSON] [INFO] помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований та проживав один (а.с. 22-24). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2021 року (а.с. 27). Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 16.12.2021 року № 382 встановлено, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка була постійною жителькою села Хотимир, Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаного адресою були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] - [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] в виконкомі Хотимирської сільської ради не посвідчувався (а.с. 20). Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2022 року (а.с. 27, на звороті). Спадкодавцем, [PERSON] , 16.12.2021 року було складено та посвідчено старостою Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~областізаповіт,\~який зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~26,\~згідно із\~яким все\~належне йому\~майно,\~заповів [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією даного\~заповіту (а.с. 25). Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 11.10.2023 року № 221/09-10/3 встановлено, що [INFO] помер його батько [PERSON] [INFO] , який був постійним жителем села Хотимир, Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Фрапківської облаєті та на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою проживав один. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався старостою Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Капуляком Дмитром Палійовичем 16.12.2021 року за № 26 (а.с. 19). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». В постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Згідно словника-довідника «Власні імена людей» ім`я «[PERSON] » та «[PERSON] » - це одне і теж жіноче ім`я та ім`я «[PERSON] » та «[PERSON] » - це одне і теж чоловіче ім`я (а.с. 177-178). Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 23.05.2024 року № 112/09-10/3 встановлено, що [PERSON] , 1927 року народження та [PERSON] , 1929 року народження (згідно виписки погосподарських книг за 1951-1979 рік) та [PERSON] , 1927 року народження та [PERSON] , 1929 року народження (згідно виписки по господарських книг за 1980-2024 рік) це є одні і ті самі жителі села Хотимир Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. Інших громадян та однофамільців згідно по господарських книг на території Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селишної ради ніколи не було (а.с. 174). Крім вищенаведеного,\~факт реєстрації\~шлюбу батьків\~позивача,\~який мав\~місце 1951\~року\~засвідчили свідки [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] в судовому засіданні, які ствердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, останні зареєстрували шлюб у 1951 році та брали церковний шлюб. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим фактом реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який мав місце 1951 року. У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] 05.10.2023 року, звернувся до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено, у видачі свідоцтва на право власності на спірне майно, у зв`язку з тим, що не встановлено факт реєстрації шлюбу між спадкодавцем [PERSON] та його дружиною [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 468/02-31 від 05.10.2023 року (а.с. 29). 05.10.2023 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , успадкувавши земельні ділянки, які не є предметом даного позову (а.с. 30). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 21/01-16 від 25.01.2024 року та приватного нотаріуса Івано-Форанківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 70/01-16 від 02.02.2024 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 51, 54). З копії\~спадкової справи\~№ 168/2022,\~заведеної приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~районного нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Водославською\~Н.В.,\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~вбачається,\~що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 56-79). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частин 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216-1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved