Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Мазурик З.Я.\~ звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис №206519, виданий 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем\~ про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал»\~ заборгованості у розмірі 8410 гривень 08 копійок таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження №67511376 на виконання виконавчого напису\~ №206519 виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем\~ про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал»\~ заборгованості у розмірі 8410 гривень 08 копійок, що виникла за кредитним договором №482886408 від 13 серпня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] .. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виявлено, що у виконавчому написі зазначено, що позивач є боржником згідно договору про надання кредиту №482886408 від 13 серпня 2019 року з АТ «Альфа-Банк» право вимоги за яким перейшло до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги. Однак, позивач не отримувала жодних документів, що стосуються відступлення права вимоги, а саме договори відступлення права та сам виконавчий напис.\~ Зазначений напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки\~ нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме: не встановлено чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в переліку; не перевірено чи подані всі передбачені переліком документи; не визначено достовірно про існування на момент звернення до нотаріуса права вимоги за зобов`язанням.\~ Зазначені обставини й стали підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась. Надала суду заяву в якій\~ зазначила, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за їх відсутністю. Представник відповідача\~ Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»\~ в судове засідання\~ не з`явився, повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю. С., в судове засідання не з`явився, не надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у позовній заяві, причини неявки суду не повідомив. Крім того, Наказом міжрегіонального управління №1920/6 від 31 грудня 2021\~ року діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинена з 31 грудня 2021 року. Пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Стаття 55 Конституції України передбачає, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. перебуває виконавче провадження №67511376, відкрите 13 листопада 2021 року на підставі виконавчого напису №206519 від 22 червня 2021 року вчиненого\~ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» загальну суму заборгованості 8410 гривень 08 копійок, що виникла за кредитним договором №482886408 від 13 серпня 2019 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.7). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, позивач звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, але не надала до суду копію самого виконавчого напису. Клопотання позивача про витребування доказів, тобто копій всіх матеріалів щодо\~ відповідної нотаріальної дії, а саме вчинення виконавчого напису №206519 від\~ 22.06.2021 року ухвалою суду від 02 січня 2024 року було задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича /вул. Житомирська, 6/5, м. Київ/ копії всіх матеріалів щодо відповідної нотаріальної дії, а саме вчинення виконавчого напису №206519 від\~ 22.06.2021 року. Ухвала суду від 02 січня 2024 року про витребування доказів направлена на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича 04 січня 2024 року за вихідним №514/1998/23/70/2024. Однак, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній». Крім того, Наказом міжрегіонального управління №1920/6 від 31 грудня 2021\~ року діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинена з 31 грудня 2021 року. Тож, протягом судового розгляду позивач не надала суду вищезазначені докази та повторно не скористалась своїм правом витребування доказів передбаченим ст. 84 ЦПК України, у разі неможливістю самостійного надати такі докази. Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд не вправі самостійно ініціювати питання про витребовування докази. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Отже, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову, суд позбавлений можливості встановити факт підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed