Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У липні 2023 року позивач Публічне акціонерне\~товариство Акціонерний\~банк «Укргазбанк»\~ (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь банку 3% річних та інфляційні витрати за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №345/19/84 від 30 липня 2008 року та рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року по справі №2-600/10 в сумі 4145,78 гривень, в тому числі: 3 проценти річних за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року (включно) в сумі 947,09 гривень; інфляційні витрати за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року (включно) в сумі 3198,69 гривень; стягнути понесені у справі судові витрати. Позов обгрунтовано тим, що 30 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №345/19/4, до якого укладені додаткові угоди №1 від 05 березня 2009 року, №2 від 29 грудня 2009 року. Згідно з умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 14500 доларів США строком з 30 липня 2008 року по 29 липня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних. На залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п.1.1. збільшеної на 1% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Позичальник зобов`язався повертати кредит, проценти у передбачені договором строки. У зв`язку із невиконанням позичальником договірних зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року по справі № 2-600/10, що набрало законної сили 14 серпня 2010 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 39225,36 гривень. З ухваленням рішення суду зобов`язання за кредитним договором не припинилися, в силу ст.599 ЦК України. Сплата заборгованості за рішенням суду від 04 серпня 2010 року здійснювалася відповідачем до 14 квітня 2019 року. За порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором та рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року по справі №2-600/10, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу: 3 проценти річних за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року (включно) в сумі 947,09 гривень; інфляційні витрати за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року (включно) в сумі 3198,69 гривень. Строк позовної давності до вимог про стягнення 3 процентів річних ними не пропущено, оскільки з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України встановлено карантин. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, тому позовні вимоги заявлені з дотриманням строку позовної давності. Ухвалою від 24 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без виклику сторін. 09 листопада 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обгрунтовано тим, що рішення суду від 04 серпня 2010 року ним було виконано у повному обсязі 18 квітня 2019 року. Отже, зобов`язання перед кредитором були виконані 18 квітня 2019 року. Позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом 03 липня 2023 року і посилається на те, що ним не пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки строки звернення до суду продовжуються на весь час дії карантину. З 18 квітня 2019 року до 03 липня 2023 року пройшло 4 роки 2 місяці 15 днів. 17 липня 2020 року набрав чинності Закон №731-ІХ, яким передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку із встановленням карантину (відповідно до Закону №540-ІХ від 30 березня 2020 року) закінчуються через 20 днів (7 серпня). Отже, починаючи з 08 серпня 2020 року введені постановою КМУ карантинні обмеження припинили свою дію в частині обчислення процесуальних строків. Позивачу достовірно відомо про повне погашення боргу за кредитним договором на підставі судового рішення, починаючи з 18 квітня 2019 року, оскільки остаточно стягнуті кошти зайшли на його рахунок. Позивач пропустив передбачений ст.ст. 257, 258 ЦК України як загальний, так і спеціальний строк позовної давності, про застосування якого, не визнаючи позов у повному обсязі, заявляє відповідач. 02 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обгрунтовує відповідь на відзив тим, що відповідач посилається на той факт, що Законом №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку із встановленням карантину (відповідно до Закону №540-ІХ від 30 березня 2020 року) закінчуються через 20 днів (7 серпня). Проте в цьому Законі не зазначено про закінчення строків (зокрема, передбачених ст.257 ЦК України), які були продовжені згідно Прикінцевих положень ЦК України в редакції Закону від 30 березня 2020 року №540-ІХ. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За наданими сторонами доказами встановлені наступні обставини. 30 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №345/19/4, за яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 14500 доларів США (а.с.6-9). 05 березня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 30 липня 2008 року №345/19/4, за яким внесено зміни до п.3.2.2. кредитного договору (а.с.13). 29 грудня 2009 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 30 липня 2008 року №345/19/4, за яким внесено зміни до п.2.1, п.3.3.3., п.3.3.12, п.3.3.13 кредитного договору (а.с.14). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року по справі № 2-600/10 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 345/19/4 від 30 липня 2008 року в сумі 39225 гривень, судовий збір 359,23 гривень і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 гривень, а всього 39704,59 гривень (а.с.15). Рішення набрало законної сили 14 серпня 2010 року, на підставі чого 30 серпня 2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист (а.с.16). Як вказує позивач у позові та підтверджує відповідач у відзиві, рішення суду було виконано [PERSON] в повному обсязі 18 квітня 2019 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 345/19/4 від 30 липня 2008 року, за несвоєчасне погашення кредиту і процентів за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 947,09 гривень; згідно розрахунку суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 03 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 3198,69 гривень (а.с.5). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, за несвоєчасне погашення кредиту і процентів по кредиту позивач мав право на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нарахувати [PERSON] 3% річних та інфляційні витрати за прострочення виконання грошових зобов`язань. Відповідач [PERSON] , не оспорюючи нараховані 3% річних та інфляційні витрати за прострочення виконання грошових зобов`язань, просить застосувати строк позовної давності, який, на його думку, порушений позивачем, при цьому посилається на Закон України № 731-ІХ, яким передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку із встановленням карантину закінчуються через 20 днів. Суд вважає таке посилання некоректним, оскільки процесуальні строки не є строками позовної давності. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строки позовної давності встановлюються статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України. Процесуальні строки строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії. Вони встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст.120 ЦПК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Сплата заборгованості за рішенням суду від 04 серпня 2010 року здійснювалася [PERSON] до 18 квітня 2019 року. Отже, строк позовної давності в три роки почав перебіг з 19 квітня 2019 року. На момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року) пройшло 349 днів. Позивач пред`явив\~позов до\~суду 03\~липня 2023\~року після\~завершення дії\~ карантину\~(30\~червня 2023\~року),\~тобто на\~352-й\~деньстроку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, строк позовної давності позивачем не порушено. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором та рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року по справі № 2-600/10, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошових зобов`язань відповідачем суду не надано. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved