Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] 24.05.2024 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить розірвати договір довічного утримання, укладений 02.04.2018 року між нею та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі за №405; скасувати обтяження, шляхом зняття заборони відчуження з квартири [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , яка була здійснена 02.04.2024 року на ім?я [PERSON] на підставі договору довічного утримання, укладеного 02.04.2024 року між [PERSON] та [PERSON] ,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Чорній\~С.Б.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№405;\~визнати за\~нею право\~власності на\~квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2018 року між нею та [PERSON] \~було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач отримав у власність належну їй квартиру [ADDRESS] , натомість відповідач зобов`язувався забезпечувати, утримувати та доглядати її довічно. Однак, відповідач виїхав на постійне місце проживання до російської федерації, у зв?язку з чим повністю припинив виконувати покладені на нього обов`язки. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою суду\~від 27.05.2024\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~яку вирішено\~розглядати в\~порядку загального\~позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 04.06.2024 року в порядку ст.200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 11.06.2024 року позивач не з`явилася, хоча про дату, час і місце проведення такого була повідомлена належним чином, при цьому 03.06.2024 року подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами, що є її правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (далі-Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі №406 (а.с.5-6). Відповідно до п.1 Договору [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Згідно з п.8-9 Договору за згодою сторін обов`язок набувача по наданню відчужувачеві довічного забезпечення визнається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; забезпечення належним медичним обслуговуванням; забезпечення продуктами харчування; надання необхідної допомоги, догляду та утримання; після смерті відчужувача поховати його з додержанням прийнятих громадських та християнських звичаїв. Грошова оцінка зазначених у цьому Договорі видів матеріального забезпечення, яке має щомісячно надаватися відчужувачу, визначена Сторонами в розмірі 1000 грн. на місяць. Зазначена оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. На підставі вказаного договору 02.04.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.7), та 03.04.2018 року на вказану квартиру було зареєстровано заборону відчуження (номер запису про обтяження 25558573) (а.с.8). Статтею 744 ЦК України передбачено, що \~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно з ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання [PERSON] умов договору довічного утримання від 02.04.2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~є обґрунтованими\~та такими,\~що підлягають\~до задоволення із застосуванням наслідків розірвання Договору щодо повернення [PERSON] відчуженої за Договором квартири з визнанням за нею права власності на дану квартиру та скасування обтяження, накладеного відповідно до умов Договору. За положеннями\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позивачем за подання позовної заяви було сплачено 10611,60 грн. (а.с.1, 15, 16, 17) судового збору, хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі 9400,40 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу [PERSON] слід повернути 1211,20 (10611,60 9400,40) грн. надміру сплаченого судового збору. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 9400,40 грн. судового збору.

Outcome: approved