Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2023 року звернулася до суду із позовом до Служби у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області та просить поновити її батьківські права відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року позивачку було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Позивач зазначає, що станом на даний час істотно, в бік покращення, змінилась її поведінка, як особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, вона хоче спілкуватися з дитиною, виховувати її. Згідно характеристики, наданої з місця роботи - Нерубайського академічного ліцею №1, [PERSON] чемна, витримана, доброзичлива та привітна. Доган за період роботи не має, порушень трудової дисципліни не допускає. Згідно свідоцтва про право на спадщину їй належить 1/5 частина житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Пройшла лікування алкогольної залежності, про що свідчить свідоцтво про проходження протирецидивного лікування алкогольної залежності №16403. Ухвалою суду від 26.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 26). Ухвалою суду від 13.03.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 41). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що вона хоче повернути дитину та спілкуватись з нею. Представник відповідача - Служби у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області подав до суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника. Також повідомляє, що рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 26.09.2023 року [PERSON] [INFO] було усиновлено. Так, відповідно ч. 2 ст. 169 СК України поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасовано або не визнане судом недійсним. Заслухавши позивачку, дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили (а.с. 6-9). Позивачка працевлаштувалась до Нерубайського академічного ліцею №1, відповідно характеристики з місця роботи [PERSON] чемна, витримана, доброзичлива та привітна (а.с. 11, 12, 15-16, 17). Згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] належить 1/5 частина житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] ( а.с. 13, 14). Пройшла лікування алкогольної залежності, про що свідчить свідоцтво про проходження протирецидивного лікування алкогольної залежності №16403 (а.с. 11). Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч. 1 ст.3 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом….. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. Відповідно листа Служби у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 29.03.2024 року № 90, начальник служби повідомив, що згідно рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 26.09.2023 року - [PERSON] [INFO] було усиновлено (а.с. 46). З огляду зазначене, суд не викликав до суду неповнолітню [PERSON] , з метою запобігання травмування її психіки. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення батьківських прав [PERSON] , оскілки у відповідності ст. 169 СК України - поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed