Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він із відповідачкою [PERSON] ніколи не перебував у зареєстрованому шлюбі, проте уних є спільна дитина : [PERSON] , [INFO] . Між ним та відповідачкою ніколи сім`ї не було, проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство. Вони є чужими людьми, про створення сім`ї ніколи не говорили. Через неприязні відносини з позивачем та дочкою, відповідачка проживає окремо від дочки [PERSON] , а саме проживає за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , який сам виховує та утримує її, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15.02.2024 року складеного службою у справах дітей Трускавецької міської ради та довідкою № 18-14/1 від 07.02.2024 року виданою виконавчим комітетом Трускавецької міської ради. Позивач одноособово займається утриманням дочки, якій виповнилося 9 років, її здоров`ям, розвитком та вихованням. Відповідачка життям дочки не цікавилась та не цікавиться. Вона не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Іноді спілкуючись у телефонному режимі відповідачка наголошує, що дочка це його проблема, а їй необхідний час для розвитку самої себе та і в загальному для влаштування особистого життя. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] )батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] як таку, що ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Позивач у судове засідання з`явився, пояснив суду, що вони з відповідачкою не проживають разом практично від народження їхньої доньки, а остання проживає разом із ним і перебуває на повному його утриманні. Позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи знаходиться копія нотаріально посвідченої заяви, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить розгляд справи в суді проводити без її участі. Крім того до суду надійшла заява від відповідачки, в якій вона зазначає, що позов визнає та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та повідомляється про те, що комісією з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON] [INFO] . За результатами розгляду, підготовлено висновок органу опіки та піклування Трускавецької міської ради від 17.04.2024 року № 18/12-851/1 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON] [INFO] . Також в заяві зазначено, що вони підтримують позовні вимоги. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] із відповідачкою [PERSON] ніколи не перебував у зареєстрованому шлюбі, проте уних є спільна дитина : [PERSON] , [INFO] . Між ним та відповідачкою ніколи сім`ї не було, проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство. Вони є чужими людьми, про створення сім`ї ніколи не говорили. Через неприязні відносини з позивачем та дочкою, відповідачка проживає окремо від дочки [PERSON] , а саме проживає за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , який сам виховує та утримує її, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15.02.2024 року складеного службою у справах дітей Трускавецької міської ради та довідкою № 18-14/1 від 07.02.2024 року виданою виконавчим комітетом Трускавецької міської ради. Позивач одноособово займається утриманням дочки, якій виповнилося 9 років, її здоров`ям, розвитком та вихованням. Відповідачка життям дочки не цікавилась та не цікавиться. Вона не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Іноді спілкуючись у телефонному режимі відповідачка наголошує, що дочка це його проблема, а їй необхідний час для розвитку самої себе та і в загальному для влаштування особистого життя. Протягом тривалого вже часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, жодних спроб на відновлення відносин зі своєю дочкою не робить, це свідчить про те, що вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й свідомо не бажає їх виконувати. Такі її дії є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов`язаного з вихованням дитини. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Дана обставина доводить винну поведінку матері, яка свідомо нехтує своїми обов`язками утримувати свою дочку. Таке ставлення матері об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дитини, якій постійно потрібно відчувати на собі материнську любов, піклування, увагу та турботу. Відтак, позбавлення батьківських прав [PERSON] - це, насамперед, спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Така поведінка матері приносить дочці глибокі страждання. Окрім цього, матір не виявляє жодного бажання покращити матеріальне утримання дитини, незважаючи навіть на законодавче закріплення такого обов`язку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дані обставини підтверджуються також нотаріально завіреною заявою [PERSON] від 29.01.2024 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Дочці [PERSON] забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дочкою склалися уставлені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Згідно висновку органу опіки та піклування № 18/12-851/1 від 17.04.2024 р. - останні вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню її малолітньої дочки [PERSON] . Згідно з довідкою № 2 від 26.01.2024 року вбачається що [PERSON] місце проживання зареєстроване в [ADDRESS] . Згідно витягу № 255 від 24.01.2024 року вбачається, що місце проживання позивача та дочки зареєстроване в [ADDRESS] - з 28.05.2015 року. Згідно акта обстеження умов проживання здійсненого комісією Служби у справах дітей Трускавецької міської ради від 15.02.2024 року вбачається що за адресою: [ADDRESS] дійсно, фактично проживають Заявник та його неповнолітня дочка [PERSON] . Згідно вказаного акта, для виховання та розвитку дитини створені належні умови проживання, а також, що батько самостійно займається її вихованням та утриманням. Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, видано відповідну довідку №18-14/1 про те, що дійсно [PERSON] самостійно утримує та виховує свою неповнолітню дочку [PERSON] . Дана довідка була видана на підставі акта № 26 від 15.02.2024 року про встановлення комісією вищезазначеного факту. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач, мати участі в цій сфері життя дитини не приймає. Дочка відвідує СЗШ №2-гімназія у м. Трускавець . Позивач має змогу забезпечити свою дочку усім необхідним, займається її вихованням. Для дочки як батько, позивач створив найкращі умови: в неї є своя кімната. Дочка забезпечена необхідними речами побутового вжитку для розвитку відповідного віку. Всі питання щодо виховання дочки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. На даний час між позивачем та відповідачкою досягнуто згоди про те, що вона не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно дочки, заява написана нею у нотаріальному порядку. Отже, вважаю що в даній справі є ряд обставин, що зумовлюють прийняти рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав оскільки у останньої наявні винні дії та змінити поведінку її у кращу сторону неможливо. Такими діями матір наносить дитині психологічну травму. Дитина повністю перебуває під опікою батька та знаходиться лише на його утриманні. На даний час матір не підтримує жодного зв`язку з донькою. Бажання бачитись, спілкуватись з дочкою матір не проявляє. Отже, відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з вимогами ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідачка свідомо нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не цікавиться його долею протягом тривалого часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у його долі. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Окрім цього, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved