Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 70813,41 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.08.2021 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2211739, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит на загальну суму 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат відповідача, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. ТОВ «Лінеура України» виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у визначеній в договорі сумі, в свою чергу відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальній сумі 13930,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 8930,00 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, зазначено, що 03.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00973-07/2021, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит на загальну суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат відповідача, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у визначеній в договорі сумі, в свою чергу відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальній сумі 9050,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 4050,00 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, зазначено, що 21.08.2021 року між ТОВ «Інфінас» та [PERSON] було укладено Договір позики №0507432324, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит на загальну суму 6600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат відповідача, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. ТОВ «Інфінас» виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у визначеній в договорі сумі, в свою чергу відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальній сумі 47833,41 грн., яка складається з: 6599,91 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 41233,50 грн. заборгованість за відсотками. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінас» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором позики №0507432324 від 21.08.2021 року. Враховуючи неналежне виконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року в розмірі 13930,00 грн., заборгованість за Кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року в загальному розмірі 9050,00 грн., заборгованість за Договором позики №0507432324 від 21.08.2021 року в загальному розмірі 47833,41 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.02.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2024 року витребувано докази необхідні для розгляду справи. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 24.04.2024 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка вказала, що позовних вимог не визнає. Так, зокрема у відзиві зазначено, що 03.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений Договір №2211739 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 19.01.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та позивачем (ТОВ «ФК «ЄАПБ», Фактор) було укладено договір факторингу №19072023, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 03.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм`та Ульяненко А.Г. укладено Договір про надання фінансового кредиту №00973-07/202. 19.01.2023 року між ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем (Фактор) було укладено договір факторингу №13012023, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 21.08.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики № 0507432324. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем (Фактор) було укладено договір факторингу №24/11-22, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач вказує, що надані до матеріалів справи копії договорів є сумнівними та їй не відомі. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронними підписами сторін (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), які є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказане, не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній на дати укладання, вказані в договорах) та не дає змоги перевірити цілісність та справжність електронних документів. Крім того, за всіма кредитними договорами представником позивача не надано належних та допустимих доказів часу та способу генерування одноразових ідентифікаторів, їх направлення [PERSON] , підтвердження нею пропозиції щодо укладення договорів, зокрема - довідки про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій, щодо укладення відповідних кредитних договорів з усіма додатками до них у формі електронного правочину, тощо. Таким чином, вказані договори не є укладеними в електронній формі. Наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договорів між відповідачем та кредиторами. Крім того, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, та не містять відомостей, що дозволили б перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків а отже - не є належними доказами існування боргу. Також, позивачка вказує на неправомірне нарахування відсотків за вказаними договорами. Крім того, позивачка вказує, що матеріали справи не містять переходу прав грошової вимоги до позивача за договорами факторингу, а отже відповідач має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові. 25.04.2024\~року до\~від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~зазначено,\~що у відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. У відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору. Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Представником позивача зазначено, що нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Також, представником позивача надано до матеріалів справи повні редакції договорів факторингу, за якими відбувався перехід права вимоги до позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповіді на відзив представник позивача за довіреністю Юшкевич К.Д. просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі. Частиною 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 03.08.2021 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2211739, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура України» надало відповідачці кредит на загальну суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою /а.с. 10-33/. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання ТОВ «Лінеура України» перед відповідачкою виконало, що не спростовано відповідачкою в ході судового розгляду. Відповідачка, в свою чергу, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 13930,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та 8930,00 грн. заборгованості по відсоткам, яка до цього часу не погашена. Отже, відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 19072023, відповідно до п. 1.1 Договору, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року на суму 13930,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 8930,00 грн. заборгованість за відсотками. Станом на час звернення сторони позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року на загальну суму 13930,00 грн., заборгованість не погашена. Крім того, 03.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00973-07/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачці кредит на загальну суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до умов кредитного договоу №00973-07/2021 від 03.07.2021 року, ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачці кредит на загальну суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою /а.с. 45-48/. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання ТОВ «ФК «Інвеструм» перед відповідачкою виконало, що жодним чином не спростовано відповідачкою в ході судового розгляду. Відповідачка, в свою чергу, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9050,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та 4050,00 грн. заборгованості по відсоткам, яка до цього часу не погашена. Відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 13012023, відповідно до п. 1.1 Договору, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року на суму 9050,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 4050,00 грн. заборгованість за відсотками. Станом на час звернення сторони позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року на загальну суму 9050,00 грн., заборгованість не погашена. Крім того, 21.08.2021 року між ТОВ «Інфінас» та [PERSON] було укладено Договір позики №0507432324, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінас» надало відповідачці кредит на загальну суму 6600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання ТОВ «Інфінас» перед відповідачкою виконало, що жодним чином не спростовано відповідачкою в ході судового розгляду. Відповідачка, в свою чергу, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 47833,41 грн., яка складається з 6599,91 грн. заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та 41233,50 грн. заборгованості по відсоткам, яка до цього часу не погашена. Відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінас» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до п. 1.1 Договору, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором позики від 21.08.2021 року на суму 47833,41 грн., яка складається з: 6599,91 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 41233,50 грн. заборгованість за відсотками. Станом на час звернення сторони позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за Договором позики від 21.08.2021 року на загальну суму 47833,41 грн, заборгованість не погашена. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договорів щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідачки лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №2211739 від 03.08.2021 року, додаткові договори до нього та додатки до додаткових договорів підписані за допомогою одноразових електронних ідентифікаторів. Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору. Крім того, відповідач розуміла, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, укладання його здійснюється сторонами за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер Мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Вказані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. З матеріалів справи вбачається, що Договір про надання фінансового кредиту №00973-07/2021 від 03.07.2021 року з додатком, а також в подальшому всі додаткові угоди підписані електронним підписом. Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору. Крім того, відповідач розуміла, що договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Підписанням договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Вказані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. З матеріалів справи вбачається, що Договір про надання позики 0507432324 від 21.08.2021 року підписаний електронним підписом. Крім того, відповідач розуміла та дала згоду на використання при укладенні правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису.Вказані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610, 612\~ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене,\~позивачка взяті\~на себе\~зобовзянання за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року, за Кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року та за Договором позики №0507432324 від 21.08.2021 року не виконала. Так, враховуючи неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань строною позивача було нараховано відсотки за кристування кредитом. Відповідачка в своєму відзиві посилалась на неправомірність нарахованих процентів за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року, вказуючи, що позикодавець, на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, не мав права додатково нарахувати проценти за користування позикою за період після настання терміну повернення позики (19 грудня 2021 року), тобто - за період прострочення виконання грошового зобов 'яаання. Відтак, нарахування процентів за ставкою 1,9% і після спливу строку кредитування 19 грудня 2021 року - є неправомірним. Також зазначала, що нарахування процентів за Кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року після спливу строку кредитування - 18 липня 2021 року є неправомірним. Також,\~зазначила,\~що нарахування процентів за Договором позики №0507432324 від 21.08.2021 року після спливу строку кредитування - 01 вересня 2021 року є неправомірним. Стороною позивача зазначено, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»). Також стороною позивача зазначено, що у відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження\~переходу права\~вимоги до\~ТОВ "ФК\~"ЕАПБ",\~останніми разом\~з відповіддю\~на відзив\~надано до\~матеріалів справи повну редакцію Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, розширений Витяг з Реєстру боржників від 19.07.2023 року до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року та Платіжну інструкцію № 19960 від 21.07.2023, як підтвердження сплати по Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, а також належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року. Також, надано повну редакцію Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, розширений витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № №13012023 від 13.01.2023 та Платіжну інструкцію № № 19284 від 17.01.2023, як підтвердження сплати по Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року та належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № №13012023 від 13.01.2023 року. Також, надано повну редакцію Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022, розширений Витяг з Реєстру боржників від 24.11.2022 Додаток №1 до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 та Платіжну інструкцію № 19055 від 30.11.2022, як підтвердження сплати по Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року та належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру боржників від 24.11.2022 Додаток №1 до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року. Враховуючи викладене, позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від Первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , а твердження щодо не доведення факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №2211739 від 03.08.2021 року в розмірі 13930,00 грн., заборгованості за Кредитним договором №00973-07/2021 від 03.07.2021 року в загальному розмірі 9050,00 грн., заборгованості за Договором позики №0507432324 від 21.08.2021 року в загальному розмірі 47833,41 грн. Згідно платіжної інструкції №55882 від 16.01.2024 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачки на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved