Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та відповідно до позовних вимог позивач просить суд : визначити місце проживання їх спільних малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 24 липня 2015 року позивач та відповідач уклали шлюб . В шлюбі у сторін народилися [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Між позивичем та відповідачем склалися складні стосунки, виникають конфліктні ситуації, непорозуміння, що стало підставою для звернення позивача з позовом до Дарницького районного суду м.Києва про розірвання шлюбу. На час розгляду даної справи Дарницьким районним судом м.Києва від 16.01.2024 р. було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] відповідачем [PERSON] . З врахуванням того , що між позивачем та відповідачем постійно виникають конфліктні ситуації непорозуміння в тому числі щодо визначення місця проживання дітей позивач вирішила звернутися з відповідним позовом до суду для визначення місця проживання дітей в судовому порядку, щоб в подальшому це не впливало на права та обов`язки малолітніх дітей. Вказуючи на те, що їх спільні діти проживають разом з нею , за місцем свого проживання відвідують школу, гуртки . В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві та задоволення позову буде відповідає інтересам дітей. Відповідач не заперечував щодо задоволення позову , а саме щоб їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] проживали з позивачем по справі, вказуючи на те, що в силу своїх службових обов`язків він часто перебуває у відрядженнях в тому числі й за кордоном, та проживання їх спільних дітей з позивачем буде відповідати інтересам малолітніх, не оспорюючи того факту що між позивачем та відповідачем під час спільного проживання виникали конфліктні ситуації, що стали підставою виклику правоохоронних органів, але не погоджувався щоб діти проживали саме за адресою: [ADDRESS] , так - як дана квартира не належить позивачу на праві власності та дана обставина може вплинути на права та інтереси дітей. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання надали заяву в якій просили слухати справу в відсутиність представника третьої особи та просили прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства та в інтересах дитини з врахуванням висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 10.04.2024 р. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач та відповідач 24 липня 2015 року позивач та відповідач уклали шлюб . В шлюбі у сторін народилися [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16 січня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі по частини доходу відповідача на кожну дитину . Після припинення шлюбно - сімейних відносин малолітні [PERSON] та [PERSON] 24.07.2017 стали проживати з позивачем по справі, дана обставина не оспорювалася учасниками процесу, також до суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до висновку Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 10.04.2024 р. вбачається, що орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, з врахуванням рекомендації членів комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адмінітсрації, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] Малолітні діти проживають разом з позивачем , яка проводить з останніми більшість свого вільного часу та займається їх вихованням та навчанням Як убачається з матеріалів справи, що позивач разом з малолітніми [PERSON] та [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності її брату [PERSON] . Відповідно обстеження умов проживання дітей вказано, що за місцем проживання позивача по справі малолітні забезпечені всім необхідним та для останніх створені належні умови проживання . Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з нею знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню без визначення конкретної адреси проживання, так -як місце проживання позивача з часом може бути змінено. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного,

Outcome: partial