Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, мотивує свої вимоги тим, що 13 квітня 2012 р. позивачем було підписано у відповідача Заяву №б/н з метою отримання банківських послуг і на підставі якої вона отримала кредитну карту. Станом на 11 березня 2021р. залишок грошових коштів на кредитній картці Позивача становив 384,93грн. 25 квітня 2021р. невідомими особами було здійснено блокування номера телефону позивача, а в подальшому позивачеві стало відомо, що в цей день відповідачем без наявності на те будь-яких звернень до нього позивача, було збільшено кредитний ліміт відповідача до розміру 53000,00 грн. і після цього відразу невідомими особами було знято з рахунку, відкритого на ім`я позивача грошові кошти на загальну суму 53299,82грн. У зв`язку з цим позивач повідомила про такі обставини відповідача, в т.ч. про шахрайські дії невідомих їй осіб про зняття коштів з її рахунку та оформлення кредитів. Представниками відповідача були надані позивачеві довідки від 30 квітня 2011р. №BEITAJ10I69DT13P та від 30 квітня 2011р. №F6K4257S8V19M3CH, в яких була деталізована така інформація про рух коштів по рахунку позивача за 25 квітня 2021р. 30 квітня 2021р. позивач подала заяву до Сумського РУП ГУНП в Сумській області про вчинення невідомими їй особами блокування її сім-картки [NUMBER] та зникнення грошових коштів на її банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , працівниками поліції на підставі заяви позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідний запис щодо заволодіння невідомими особами грошовими коштами позивача, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 12021205550000082. В подальшому по картковому рахунку позивача відбулося списання коштів, як чергових платежів по оформлених невідомими особами 25 квітня 2021р. покупками товарів в кредит «Оплата частинами» та як наслідок цього збільшення заборгованості за кредитом на загальну суму 14054,88грн. У зв`язку зі зняттям з рахунку позивача невідомими особами грошових коштів, оформлення розстрочки по платежам за придбане майно, відповідачем безпідставно було проведено нарахування позивачеві відсотків на користування такими грошовими коштами на суму 15521,37грн. Всього безпідставно нарахована заборгованість позивачеві в суму 82876,07грн. 53299,82грн. + 14054,88грн. + 15521,37грн. В той же час АТ КБ «ПриватБанк» не зважаючи на вчинення неправомірних дій щодо перерахування грошових з рахунку, відритого на ім`я позивача без ініціювання нею таких грошових переказів, звернулося з позовною заявою до Лебединського районного суду Сумської області про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13 квітня 2012р. у розмірі 82 513,31грн., в т.ч.: 66 992,31грн. - заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 15521,37грн. - заборгованості за простроченими відсотками, на підставі якої було відкрито провадження у справі №950/375/22. Тому представник позивача просить суд ухвалити рішення яким визнати недійсним самовільне, без згоди позивача, [PERSON] збільшення 25 квітня 2021р. кредитного ліміту картки «Універсальна Gold» [NUMBER] до суми 53000,00грн.; визнати недійсною Угоду №SAMDNWFC00067423903 від 25 квітня 2021р. «Оплата частинами до року» на загальну суму 9090,00грн.; припинити нарахування по картці/рахунку позивача № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за послугою «Оплата частинами до року» за Угодою №SAMDNWFC00067423903 від 25 квітня 2021р. на загальну суму 9090,00грн.; визнати недійсною Угоду №SAMDNWFC00067423841 від 25 квітня 2021р. «Оплата частинами до року» на загальну суму 35908,00грн.; припинити нарахування по картці/рахунку позивача № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за послугою «Оплата частинами до року» за Угодою №SAMDNWFC00067423841 від 25 квітня 2021р. на загальну суму 35908,00грн.; а також визнати чисельні оплати від 25 квітня 2021р. які проведені по рахунку за Угодою №SAMDN51000092429897 від 13 червня 2013р. на різні суми, як проведені неналежним платником; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: 01001, м.Київ, вул. Грущевського, Ід, код ЄДРПОУ 14360570) повернути шляхом відновлення їх на картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] списані грошові кошти на загальну суму 53 299,82 грн, (п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто дев`ять гривень 82 копійки). Скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані за наслідками проведення 25 квітня 2021р. транзакцій по рахунку позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що підставою звернення з позовом до суду [PERSON] стали ті обставини, що 25 квітня 2021р. невідомими особами було здійснено блокування номера телефону позивача, а в подальшому позивачеві стало відомо, що в цей день відповідачем без наявності на те будь-яких звернень до нього позивача, було збільшено кредитний ліміт відповідача до розміру 53000,00 грн. і після цього відразу невідомими особами було знято з рахунку, відкритого на ім`я позивача грошові кошти на загальну суму 53299,82 грн., незважаючи на цте, що АТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено про вчиненні відносно позивачки шахрайських дій, звернулося з позовною заявою до Лебединського районного суду Сумської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13 квітня 2012р. у розмірі 82 513,31грн. Всі дії, що були вчинені 25.04.2021 року по карці впозивачки є незаконними, а заборгованість безпідставно нарахована. Представник відповідача проти позову заперечила. В наданому відзиві зазначила, що фінансовий номер клієнта [PERSON] станом на 25 квітня 2021 року був [NUMBER] і не змінювався протягом цієї доби, який в свою чергу бка логіном входу до Internet Banking Приват24. Будь яких повідомлень про втрату доступу до фінансового номеру телефону чи/або заволодіня ним третіми особами від клієнта [PERSON] на час проведення платіжних операцій 25.04.2022 року не надходило до АТ КБ "ПриватБанк". Представник зазначила, що згідно банківської виписки по карті № [NUMBER] , [PERSON] мала залишок власних коштів у розмірі 384,93 грн. Протягом 25.04.2021 року на картці було збільшено кредитний ліміт до 53000 грн.а потім здійснено перерахування коштів на загальну суму 53299,82 грн. В тому числі відкрито два договори за сервісом "Оплати яастинами". Представник відповідача зазначила, що під час проведення платіжних операцій клієнт тричі відповів на всі питання банку при пападанні платежів на перевірку банкові. Крім цього, протягом 25.04.2021 року на даній кредитній карті були здійснені платіжні операції на загальну суму 3 20736,58 грн. Всі платіжні операції 24.04.2021 були здійснені в мережі Інтернет через сторонній сайт/сервіс, що не належить АТ КБ «ПриватБанк», з чого слідує, що керувати такими операціями в електронній платіжній системі АТ КБ «ПриватБанк», який не є власником або учасником не мав технічної можливості. Проводячи фінансові операції з переказу грошових коштів через стороні платіжні системи/сервіси, окрім інформації про повний номер карки відправника також необхідно обов`язково вводити дані про строк дії картки, CW2 код, а також вказати 3D-secure код (ОТП-пароль), який відомий тільки власнику картки та надсилається саме на його номер телефону або до Приват24. Тільки після цього оплати за допомогою іншої платіжної системи стануть можливими. CW2 це захисний код, який був створений для здійснення транзакцій, а також платіжних операцій, де не потрібна фізична присутність банківської карти. Захисний код CW2 розміщений на задній стороні карти, на лінії, де повинен бути підпис користувача. Такий код знаходитися праворуч під магнітною стрічкою і має в складі 3 цифри. Даний код є конфіденційною інформацію, яка відома лише користувачу карти, і він зобов`язаний надійно зберігати та не передавати Іншим особам електронний платіжний засіб, CVV2 код платіжного засобу, паролі та іншу конфіденційну інформацію. Для здійснення підтвердження платіжної операції через додаток Приват24 (Internet Banking Приват24) клієнту необхідно здійснити вхід до Приват24, який виконується у результаті правильного введення логіну (фінансовий номер клієнта) та паролю від Приват24, який відомий виключно лише клієнту, без введення якого неможливо увійти в систему Приват24 і здійснити платіжні операції по рахункам. Для підтвердження входу у Приват24 банком можуть здійснюватися автоматичні дзвінки на фінансовий номер телефону клієнта, та лише після отримання банком позитивної відповіді від клієнта про підтвердження входу, виконується вхід у Приват24. Отже, аналізуючи оспорювані позивачем фінансові операції 25.04.2021, які були проведені на картковому рахунку [PERSON] . підтверждення даних транзакцій, ініціатору грошових переказів була достовірно відома інформація щодо номеру рахунку, строк дії картки, конфіденційна інформація щодо номеру захисного коду CW2, який відомий лише користувачу картки і не може бути відомий третім особам, у тому числі працівникам АТ КБ «ПриватБанк», а також 3D- secure код/ОТП код, який відомий тільки власнику картки та надсилається саме на його номер телефону або до Приват24. Таким чином, вважаємо, що вчинення фінансових операцій на картковому рахунку позивача третіми особами неможлива без розголошення або втрати користувачем операції, таких як код доступу до карти/ЗО- secure код, строк дії карти, CVV2 код картки та інші ідентифікуючі дані електронного платіжного засобу. ПАТ КБ "ПриватБанк" зауважує, що що станом на час проведення оспорюваних позивачем платіжних операцій, до АТ КБ «ПриватБанк» не надходило від клієнта [PERSON] повідомлень/заяв про втрату доступу до фінансового номеру телефону чи/або заволодіння ним третіми особами. . Станом на 25.04.2021 логін та пароль входу в Приват24 клієнта [PERSON] не змінювалися. Як зазначає Позивач, 25 квітня 2021р. невідомими особами було здійснено блокування номеру телефону позивача..". Проте, лише 30/04/2022р о 11:06:45 - вона зателефонувала до банку , та повідомила, що була підробка сім картки . Також Іповідомила, що звернулася до поліції. (МР-4 669572657) Представник зазначає, що з матеріалів позовної заяви жодним чином не підтверджено факту вчинення оспорюваних транзакцій незаконно та/або не позивачем. Наголошуємо, що здійснені 25.04.2021 фінансові операції на кредитній карті № [NUMBER] були проведені коректно, з ідентифікацією самого електронного платіжного засобу та його користувача [PERSON] , з використанням всіх необхідних реквізитів їлатіжної картки та з коректним введенням 3D-secure коду, який відомий лише клієнту, а тому оспорювані позивачем фінансові операції не є помилковими чи незаконними. Вчинення оспорюваних фінансових операцій шляхом несанкціонованого доступу до карткового рахунку позивача не підтверджено жодними доказами. З огляду на вищевикладене, немає підстав вважати, що платіжні операції 25.04.2021 року на кредитній карті позивача були вчинені не самим позивачем. Також звертаємо увагу Суду, що позивач звернулась до банку лип е через декілька днів після проведених оспорюваних платіжних операцій. Щодо кредитного ліміту, пояснюємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, відповідальність та обов`язок погашення боргу у позичальника наступає в момент використання кредитного ліміту. Загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані Клієнту на умовах цього Договору. Сторони узгодили, що загальний розмір кредиту за цим Договором становить розмір кредитного ліміту, встановлений Банком Клієнту. При цьому Сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнті, що не потребує додаткового погодження із Клієнтом. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч. 1 ст.1066 ЦК України за договором банківськопо рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч 3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положеннями статті 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.3 ст.1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (який був чинний на період виникнення спірних правовідносин 25.04.2021 р) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому 5законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Пункт 1.4 зазначеного Закону дає визначення поняттю держателя електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Згідно пункту 1.24 Закону неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. А неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно пункту 14.16 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіния та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідно до Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (станом на 14.12.2021), Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила або Договір) - договір приєднання, який укладається в порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України, а саме: публічна його частина встановлена Банком та розміщена в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/ terms. Цей Договір може бути укладений лише шляхом приєднання Клієнта до Договору: підписання ним Заяви про приєднання до відповідного підрозділу Договору про по слугу (індивідуальна частина Договору або Заява про приєднання). Згідно п. 1.1.1.73. Умов та правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача). В пункті 1.1.2.1.10. Умов та правил зазначено, що для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта. Згідно п. 2.1.4.5.1 Умов та правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Відповідно п. 2.1.4.6.12 Умов та правил для оплати товару/послуги через Інтернет Клієнт повинен вказати її тип, номер та строк дії у відповідні поля запиту, а також іншу інформацію у разі потреби. При здійсненні операції з використанням технології двофакторної аутентифікації з метою отримання динамічного пароля необхідною умовою для здійснення операції з Карткою є надання Клієнтом інформації про номер мобільного телефону. Пунктом 2.1.4.12.9 Умов та правил передбачено, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в Банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою.? Згідно и. 2.1.4.12.5 Умов та правил, клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Позивач у позовній заяві стверджує, 25.04.2021 року відбулась підміна SIM-картй фінансового номеру телефону [NUMBER] поза волею та контролем позивача, проте жодних дій на заміну фінансового номеру позивач не вчиняла. Разом з тим будь-які належні і допустимі докази на підтвердження тоґо, що платіжні операції на рахунку позивачки були здійснені не нею, та що 25.04.2021 відбулась підміна фінансового номеру телефону у матеріалах справи відсутні. Як і відсутні докази втрати позивачкою кредитної картки чи ШН-коду, а також докази блокування номеру телефону чи заволодіння персональними даними позивачки іншою особою. Наголошуємо, що 25.04.2021, на час проведення оспорюваних фінансових операцій, фінансовий номер телефону клієнта [PERSON] був [NUMBER] , зміни/підміни фінансового номеру не відбувалось, так само як і не було зафіксовано зміни логіну та паролю входу в Приват24 клієнта. Новий номер фінансового телефону [NUMBER] було встановлено [PERSON] після 30.04.2021 р за результатом звернення позивача до відділення AT КБ «ПриватБанк». Отже, з урахуванням вищезазначеного, саме позивач повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, що були вчинені 25.04.2021 на її картковому рахунку, адже оспорювані платіжні операції були вчинені з ідентифікацією користувача/платника [PERSON] та коректного введення усіх реквізитів картки карти, ОТП-паролю/ЗВ-зесиге коду, строку дії карти, CVV2 коду картки та інших ідентифікуючих даних електронного платіжного засобу. Повідомлення в банк про втрату доступу до фінансового номеру та/або електронного платіжного засобу, в тому числі про втрату особистих даних і незаконного використання інформації третіми особами для ініціювання платіжних операції надійшло від позивача вже після проведення оспорюваних нею фінансових операцій. Фінансові операції на картковому рахунку позивача проведено коректно, а тому не є помилковими та/або Незаконними. Дані транзакції відбувались з ідентифікацією електронного платіжного засобу та користувача [PERSON] . Крім того, вважаємо, що вчинення фінансових операцій на карткових рахунках позивача третіми особами неможлива без розголошення користувачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, таких як строк дії карти, CW2 коду, ОТП-паролIO/3D- secure коду, логін та пароль входу до системи Приват24, тощо. Наголошуємо, що всі оспорювані позивачем платіжні операції 25.04.2021 року проведені з карткового рахунку [PERSON] без помилок з наданням вірних ідентифікаторів, з ідентифікацією самого електронного платіжного засобу та користувача [PERSON] та зараховані на рахунок отримувача, а тому не є помилковими та/або незаконними. Вимоги позивача зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути списані грошові кошти в сумі 53299,82, є безпідставними та не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Без повернення грошових коштів по оспорюваним транзакціям отримавачами цих коштів, банк не може повертати грошові кошти/відновлювати стан рахунків позивача за власний рахунок. В свою чергу, з боку позивача не надано інформації про звернення до одержувача коштів з запитом повернення коштів за сплату послуг. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, з урахуванням безпідставності та не аргументованості позовних вимог, а також відсутність належних та достатніх доказів свідчення, що оспорювані платіжні операції не були ініційовані позивачем, представник відповідача просив суд відмовити у повному обсязі у задоволені позовної заяви [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні встановлені факти та відповідні їм правовідносини: 13 квітня 2012р. Позивачем було підписано у Відповідача Заяву №б/н з метою отримання банківських послуг і на підставі якої вона отримала кредитну карту. Станом на 11 березня 2021р. залишок грошових коштів на кредитній картці Позивача становив 384,93 грн., що підтверджується Випискою за Договором №б/н за період 03 квітня 2002р. - 27 січня 2022р., наданому Відповідачем по справі №950/375/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13 квітня 2012р. і визнається самим відповідачем. 25 квітня 2021р. невідомими особами було здійснено блокування номера телефону позивача, а в подальшому позивачеві стало відомо, що в цей день відповідачем без наявності на те будь-яких звернень до нього позивача, було збільшено кредитний ліміт відповідача до розміру 53000,00грн. і після цього відразу невідомими особами було знято з рахунку, відкритого на ім`я позивача грошові кошти на загальну суму 53299,82грн., в т.ч.: Розваги: xBill*iGray, ODESA 3400,00 грн., Перший платіж за покупку на суму 9999.00 грн в Р Оплата частями,Дніпро, наб. Перемоги, 30, від 4/25/2021 за сервісом "Оплата частинами" 909,00 грн., Перший платіж за покупку на суму 39499.00грн в Р Оплата частями,Дніпро, наб. Перемоги, 30, від 4/25/2021 за сервісом "Оплата частинами" 3590,82 грн., Розваги: xBill*iGray, ODESA 8000,00 грн., Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV 8500,00 грн., Розваги: xBill*iGray, ODESA 8500,00 грн., Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV 4500,00 грн., Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV 4500,00 грн., Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV 4500,00 грн., Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV 1600,00 грн., Розваги: xBill*iGray, ODESA 4000,00 грн., Розваги: xBill*iGray, ODESA 1300,00 грн. У зв`язку з цим позивач повідомила про такі обставини відповідача, в т.ч. про шахрайські дії невідомих їй осіб про зняття коштів з її рахунку та оформлення кредитів. Представниками відповідача були надані позивачеві довідки від 30 квітня 2011р. №BEITAJ10I69DT13P та від 30 квітня 2011р. №F6K4257S8V19M3CH, в яких була деталізована інформація про рух коштів по рахунку позивача за 25 квітня 2021р 30 квітня 2021р. позивач подала заяву до Сумського РУП ГУНП в Сумській області про вчинення невідомими їй особами блокування її сім-картки [NUMBER] та зникнення грошових коштів на її банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №23926 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 квітня 2021р. 14 травня 2021р. працівниками поліції на підставі заяви позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідний запис щодо заволодіння невідомими особами грошовими коштами позивача, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 12021205550000082. В подальшому по картковому рахунку позивача відбулося списання коштів, як чергових платежів по оформлених невідомими особами 25 квітня 2021р. покупками товарів в кредит «Оплата частинами» та як наслідок цього збільшення заборгованості за кредитом на загальну суму 14054,88грн., в т.ч.: 25 травня 2021р. - 3738,56 грн.; 25 травня 2021р. - 946,40 грн.; 25 червня 2021р - 3738,56 грн.; 25 червня 2021р. - 946,40 грн., 25 липня 2021р. - 3738,56 грн., 25 липня 2021р. - 946,40 грн. У зв`язку зі зняттям з рахунку позивача грошових коштів, оформлення розстрочки по платежам за придбане майно, відповідачем було проведено нарахування позивачеві відсотків на користування такими грошовими коштами на суму 15521,37 грн. Всього нарахована заборгованість позивачеві в суму 82876,07грн. За ч.1 ст.205 Цивільного кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Ст.207 Цивільного кодексу встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. В той же час Відповідач так і не надав в обґрунтування своїх доводів по справі копій таких угод SAMDNWFC00067423903. Окрім того, надана в ході розгляду справи відповідачем редакція Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ КБ «Приватбанк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не містить погодження позивачем, як клієнтом банківських послуг. А відтак відсутні докази погоження між стронами в т.ч. збільшення ліміту кредитних коштів, а відтак і ліміт коштів відповідачем був безпідставно збільшений до рівня 53 000,00грн., що мало як наслідок можливість вчинення такої крадіжки грошових коштів у такій значній сумі з рахунку позивача. Відповідач при цьому не був ініціатором такого перерахування грошових коштів. Дані обставини підтверджуються зокрема як витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 12021205550000082 від 14 травня 2021р. так і інформацією, яка міститься у відповіді ПрАТ «ВФ Україна» від 18 квітня 2023р. вих.№GD-23-05113/КІ, з якої вбачається, що перед блокуванням СІМ-картки Позивача дзвінки були з прив`язкою до вишки мобільного звязку, розміщеної в с.Токарі м.Лебедин Сумської області (останній вхід було здійснено 25 квітня 2021р. о 8.11год., а наступна послуга (СМС повідомлення) направлялося 25 квітня 2021р. о 10.16 год. з м. Кривий Ріг. В той же час [PERSON] , ні інші особи не могли за 2 год.05хв. доїхати з м.Лебедина до м.Кривий Ріг, оскільки відстань між цими містами становить 422км (по найближчому шляху). Замовлення на придбання смартфонів у мережі «Фокстрот» та їх безпосереднє отримання було здійснено Євгеном Літко у м. Кривий Ріг, що підтверджується відповіддю на ухвалу суду ТОВ «САВ-ДІстрибьюшн» від 21 квітня 2023р. вих.№21-04/23. Кому належить номер тел. [NUMBER] невідомо. З відповідь ПрАТ «ВФ Україна» від 14 листопада 2022р. вих.№GD-22-08283 встановлено, що 25 квітня 2021р. проводилася заміна сім-картки номера [NUMBER] на підставі звернення з тел.номера [NUMBER] . При цьому номера тел [NUMBER] у Позивачки ніколи не було. Підтвердженням вчинення шахрайських дій невідомими особами з використанням банківських карток Позивача є Висновок службової перевірки, за результатами перевірки інформації про вчинення шахрайських дій по відношенні до клієнту банку [PERSON] від 07 квітня 2023р., що наданий Відповідачем на виконання ухвали суду від 28 лютого 2023р. Так, на стор.4 даного висновку зазначено: «З огляду на зазначені факти можна зробити висновок, що шахрайський вхід в П24 під акаунтом [PERSON] виконувався з мобільних пристроїв NOTE 20 PROjCUBOT (з ідентифікатором банку 844447Е545ВС754В) та M2003J15SC|REDMI (з ідентифікатором банку 36BB36AF68816B1C). Змін в акаунті [PERSON] під час шахрайського входу у Приват24 не зафіксовано (знімок екрану 7), фінансовий номер клієнта не змінювався. Шахрайський вхід в П24 під акаунтом [PERSON] відбувся: - 25.04.2021 року о 10:24 годині NOTE 20 PRO|CUBOT (з ідентифікатором банку 844447Е545ВС754В) з ір-адреси [NUMBER] , місце-знаходження Львів: (знімок екрану 8) -25.04.2021 року о 11:00 годині M2003J15SG|REDMI (з ідентифікатором банку 36BB36AF68816B1C) з ір-адреси [NUMBER] , місцезнаходження м.Димер, Київська область. (знімок екрану 9). Проведений вище аналіз вказує на те, що у клієнта [PERSON] була заблокована та перевипущена SiM-карта з номером телефону [NUMBER] та у подальшому був проведений вхід в и акаунт в П24…)...» До речі відстань між м.Львів та м.Димер Київської області становить 545км і за 36хв проїхати її неможливо. Відстань де між м.Львів та м.Кривий Ріг становить 705км і проїхати її за 5 год. також неможливо. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання оспорюваних банківських операцій, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до пунктів 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2011р. №705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладену в постанові від 13 травня 2015р. у справі № 6-71цс15, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція щодо ненесення відповідальності особою за вчинення невідомими особами дій щодо заволодіння/зняття грошових коштів клієнта банку викладена і у правових позиціях у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 14 лютого 2018р. у справі №127/23496/15-ц, від 20 червня 2018р. у справі №691/699/16-ц, від 23 січня 2018р. у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019р. у справі №501/4443/14-ц, від 02 жовтня 2019р. у справі №182/3171/16, від 23 січня 2020р. у справі №179/1688/17, від 05 квітня 2021р. у справі №336/3989/19, від 16 серпня 2023р. у справі №176/1445/22. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015р. у справі №6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину відповідача як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки відповідача спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018р. у справі №552/2819/16-ц вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015р. у справі №6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018р. у справі №127/23496/15-ц зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018р. у справі №691/699/16-ц вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019р. у справі №537/3312/16-ц: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами необхідно виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, повідомила відповідача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, а тому така заборгованість не може стягуватися. Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» №22 від 21 січня 2004р. кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 11 цієї Інструкції. В той же час [PERSON] не надавала ні КБ «Приватбанк», ні іншим особам доручення на проведення 25 квітня 2021р. списання грошових коштів з її рахунку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Ч.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що уразі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015р. у справі №6-71цс15 та неодноразово підтверджені Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 січня 2018р. у справі №202/10128/14-ц, від 18 квітня 2018р. у справі №190/926/16-ц, від 20 червня 2018р. у справі №320/1169/16-ц, від 22 листопада 2018р. у справі №712/2283/16-ц, від 05 грудня 2018р. у справі №754/15020/15-ц, від 17 липня 2019р. у справі №571/841/16-ц, від 13 вересня 2019р. у справі №501/4443/14-ц, від 02 жовтня 2019р. у справі №182/3171/16, від 16 жовтня 2019р. у справі №676/2792/16-ц, від 20 листопада 2019р. у справі №210/245/18-ц, від 20 листопада 2019р. у справі № 577/4224/16-ц, від 05 грудня 2019р. у справі №168/613/16-ц, від 23 січня 2020р. у справі №179/1688/17, від 17 лютого 2021р. у справі №711/11121/18, від 17 червня 2021р. у справі № 759/4025/19, від 23 листопада 2022р. у справі №591/7648/19 та ін. викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах: «Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу VI положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.» Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Все це свідчить про обґрунтованість заявлених Позивачем позовних вимог, оскільки Відповідачем не надано ніяких доказів, що Позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. А відтак лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач (в даному випадку Позивач) своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. А такі обставини Відповідачем доведені не були, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved