Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

08 лютого 2024 року у справі за позовом Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги було ухвалено рішення, яким задоволено вказаний позов. 09.04.2024 року представником позивача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн., понесених Будинкоуправлінням №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без її участі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2024 року в цивільній справі за позовом Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позов задоволено. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених Будинкоуправлінням №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача було надано до суду: копію Договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; копію Додаткової угоди №1 від 15.03.2024 року; копію Додатку №5 до Договору №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; копію акту про надання правової допомоги від 02.08.2023 року; копію платіжної інструкції №788 від 03.08.2023 року; копію Додатку №9 до Договору №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; копію акту про надання правової допомоги від 10.11.2023 року; копію платіжної інструкції №1227 від 14.11.2023 року. Так, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Надаючи оцінку наведеному в акті про надання правової допомоги від 10.11.2023 року, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 1 500,00 грн. за представництво інтересів в суді 10.11.2023 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 10.11.2023 року в судове засідання сторони не з`явились. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Outcome: partial