Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений в межах виконавчого провадження №3219294 з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-40 від 01.11.1996 року про стягнення аліментів на утримання дитини, реєстраційний номер обтяження: 8698543 від 07.05.2009 року. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Разом з тим, в провадженні Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебувало виконавче провадження №3219294 за виконавчим листом №АЕ 40 від 01.11.1996 року. виданого Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на користь сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку боржника. У зв`язку з цим, на вищевказаний об`єкт нерухомого майна було накладено арешт. Однак матеріали даного виконавчого провадження було знищено, а арешт залишився не знятим. Натомість позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, подавши у встановлений законом 6-ти місячний строк заяву до нотаріуса про прийняття спадщини та позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на даний житловий будинок. У позовній заяві позивач зазначає, що стягував заяви в рамках відкритої спадкової справи не подавав; боржник помер, тому виконавче провадження підлягає закриттю, а арешт скасуванню, чого не було зроблено. З цих підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд цивільної справи проводити у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак надав до суду лист, в якому просив розгляд цивільної справи здійснювати без його участі та зазначив, що дійсно 07.05.2009 року приватним нотаріусом Бабушкіною О.В. був накладений арешт на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] за постановою про накладення арешту на майно, виданою Кодимським районним управлінням юстиції в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №АЕ 40 від 01.11.1996 року, виданого Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на користь сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку боржника. Разом з тим, дане виконавче провадження у паперовому виді знищене за закінченням 3-х річного строку його зберігання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, натомість надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти скасування арешту на вищевказаний житловий будинок та просила розгляд цивільної справи проводити у її відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформації з ДРРПНМ (а.с.7) 01.11.1996 року Кодимським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист №АЕ-40 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 21.10.1996 року, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до його повноліття. 25.12.2007 року державним виконавцем Кодимського РВДВС ГТУЮ в Одеській області Заболотною Л.І. було відкрите виконавче провадження №3219294 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. 25.12.2012 року державним виконавцем Дмитрієвим В.Г. було винесено постанову про закінчення вищевказаного виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №330709933 від 29.04.2023 року, 07.05.2009 року приватним нотаріусом Бабушкіною О.В. на підставі постанови Кодимського районного управління юстиції Одеської області № 1307 від 10.04.2009 року, був зареєстрований арешт нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 8698543. Власником даного об`єкту нерухомого майна є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2022 року (а.с.10). Позивач [PERSON] є рідним братом померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30.06.1964 року та серії [NUMBER] від 30.06.1964 року (а.с.11,12). Відповідно до листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіної Оксани Василівни №63/01-16 від 10.04.2023 року (а.с.19) після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка прийнята у спосіб подання заяви про її прийняття єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON] , та заведена спадкова справа №9/2023. Ця обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71734735 від 09.03.2023 року (а.с.20). Як вбачається з копії листа №21.19-3727 від 03.05.2023 року за підписом в.о.начальника Кодимського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сніжани Євтодій (а.с.6) у відділі дійсно перебувало виконавче провадження №3219294 за виконавчим листом №АЕ 40 від 01.11.1996 року, виданого Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на користь сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку боржника. Оскільки за даним виконавчим провадженням існувала заборгованість по сплаті аліментів, 07.05.2009 року приватним нотаріусом Бабушкіною О.В. був зареєстрований арешт нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] . 25.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення вищевказаного виконавчого провадження на підставі п.6 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). Разом з тим, дане виконавче провадження у паперовому виді знищене за закінченням 3-х річного строку його зберігання. Відповідно до довідки №503/1099/23 від 07.12.2023 року за підписом керівника апарату Кодимського районного суду Одеської області Спатерук Ю.М. (а.с.23) за перевіреними архівними даними суду цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів знищена за закінченням терміну зберігання. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.1996 року, виданого Кривоозерським відділом рагсу Миколаївської області, Україна, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 19.11.1996 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №55. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно змісту заяви від 15.01.2024 року за підписом [PERSON] , остання зазначає, що станом на 15.01.2024 року існує заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим провадженням № 3219294 з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-40 від 01.11.1996 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини на її користь в сумі 4000 гривень. Разом з тим, з копії квитанції про переказ грошових коштів за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» №0301 від 25.01.2024 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 гривень. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Положеннями ст.15 ЦК Україниунормовано,що кожнаособа маєправо назахист свогоцивільного правау разійого порушення,невизнання абооспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України,ст. 321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно дост.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людинивизначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечатьКонституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст.81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження знищене та заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як спадкоємця за заповітом. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. \~ \~ \~ \~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст.\~57\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] , який помер [INFO] , у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved