Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію\~ [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, без її усвідомленої згоди. В обґрунтування заяви вказує на те, що 04.06.2024 [PERSON] була доставлена швидкою медичною допомогою для госпіталізації до КП «ДБЛПД» ДОР» за направленням лікаря КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР Локотош, у приймальному відділенні була оглянута лікарем-психіатром [PERSON] , яка після особистого огляду хворої зробив висновок про необхідність госпіталізації до стаціонарного відділення ув`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Встановлений діагноз: «Важкий депресивний епізод. Суіцидальна спроба- повішення. F 32/2». 05.06.2024 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги та необхідність її лікування в умовах стаціонару. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву. Суду пояснила, що 04.06.2024 до приймального відділення була доставлена [PERSON] , [INFO] , після суіидальної спроби-повішення. На момент надходження виявлений тяжкий психічний стан, внаслідок якого: у бесіду вступає, на запитання відповідає за планом заданого. Знає, що знаходиться у лікарні, календарну дату вказати не може. Не може вказати чому надійшла до стаціонару. Починає голосно монотонно кричати, періодично повторює: «мені треба в туалет». Інструкції не виконує. Свою суіцидальну спробу пояснити не може. Увага нестійка. Швидко астенізується. Стани збудження передуються сонливістю. Себе не обслуговує. У поведінці, емоціях неадекватна. Критика порушена. Встановлений діагноз: «Важкий депресивний епізод. Суіцидальна спроба- повішення. F 32/2». [PERSON] самостійно себе обслуговувати не може, обслуговується медичним персоналом. Наразі знаходиться на лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії, у зв`язку з чим не може приймати участь у судовому засіданні. 05.06.2024 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, було встановлено, що остання має тяжке психічне захворювання, встановлений діагноз: «Важкий депресивний епізод. Суіцидальна спроба- повішення. F 32/2». Наявність тяжкого психічного розладу обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, тому комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». [PERSON] участі в судовому засіданні не приймає, знаходиться на лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії. Представник [PERSON] адвокат Петренко І.Ф., яка подала відзив на заяву, у якому просила відмовити у задоволенні заяви, наразі вказаний відзив не підтримала. У вирішенні заяви про примусову [PERSON] , з огляду на встановлені в судовому засідані обставини, покладається на розсуд суду. Прокурор заяву лікаря- психіатра підтримує, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думки інших учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно із ч. ч. 2, 5\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра\~або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР» 04.06.2024 за направленням лікаря КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР Локатош, у зв`язку із вчиненням суіцидальної спроби- повішення. При обстеженні [PERSON] у приймальному відділенні КП «ДБКЛПД» ДОР черговий лікар-психіатр [PERSON] підтвердив наявність психічного розладу: Важкий депресивний епізод. Суіцидальна спроба- повішення. F 32.2. На цей час [PERSON] знаходиться на лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії, у зв`язку з чим не може приймати участь у судовому засіданні. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 05.06.2024 року [PERSON] встановлений діагноз: «Важкий депресивний епізод. Суіцидальна спроба- повішення. F 32.2.». Комісією встановлено, що хвора [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у зв`язку з чим: у бесіду вступає, на запитання відповідає за планом заданого. Знає, що знаходиться у лікарні, календарну дату вказати не може. Не може вказати чому надійшла до стаціонару. Починає голосно монотонно кричати, періодично повторює: «мені треба в туалет». Інструкції не виконує. Свою суіцидальну спробу пояснити не може. Увага нестійка. Швидко астенізується. Стани збудження передуються сонливістю. Себе не обслуговує. У поведінці, емоціях неадекватна. Критика порушена. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», оскільки через її безпорадність, вона не може самостійно забезпечувати свої основні життєві потреби. Обслуговується медичним персоналом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, через її безпорадність, вона не може самостійно забезпечувати свої основні життєві потреби. Відтак, суд приходить до висновку, що є підстави, передбачені ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», для госпіталізації [PERSON] , [INFO] , до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» без її усвідомленої згоди, для надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах стаціонару, На підставі викладеного та

Outcome: approved