Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на 71/200 часток житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,4 кв.м, житловою площею 61,7 кв.м, що в цілому складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», вбиральні літ. «Д», гаражу літ. «В», сараю літ. «Є», споруд №1-6; на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 5120887700:01:007:1142, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; на земельну ділянку площею 6,6277 га, кадастровий номер 5120887700:01:002:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м; на гараж [ADDRESS] , загальною площею 41,4 кв.м; на земельну ділянку площею 0,0027 га, кадастровий номер 5120887700:02:002:0369, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що її мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2021 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1156. Те, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю позивачки [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1913 та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.02.1989 року Ізмаїльським відділом РАЦС, актовий запис №149. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на зазначене вище нерухоме майно. Оскільки на момент відкриття смерті позивачка [PERSON] проживала разом з спадкодавцем за однією адресою, вона є такою, що фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки відкрито їм користується та не відмовлялась від спадщини. Чоловік померлої [PERSON] , яка померла [INFO] - [PERSON] , не заперечує проти оформлення права власності на спадкове майно за позивачкою. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Враховуючи вище викладене позивачка [PERSON] просить в судовому порядку визнати за нею права власності на вище вказане майно. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - залишено без руху. Надано позивачці строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків. 30 травня 2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява про усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви [PERSON] без руху. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте адвокат Садовський В.Є., який діє в його інтересах, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Згідно ст. ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2021 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1156. Те, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю позивачки [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1913 та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.02.1989 року Ізмаїльським відділом РАЦС, актовий запис №149. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на нерухоме майно: - 71/200 часток житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,4 кв.м, житловою площею 61,7 кв.м, що в цілому складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», вбиральні літ. «Д», гаражу літ. «В», сараю літ. «Є», споруд №1-6, що належало спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ №836043, виданого 28.05.2018 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іваницьким О.Ю.; - на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 5120887700:01:007:1142, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №266381, виданого 30.08.2011 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області; - на земельну ділянку площею 6,6277 га, кадастровий номер 5120887700:01:002:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія землі: землі сільськогосподарського призначення, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ №836042, виданого 28.05.2018 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іваницьким О.Ю.; - на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВАА №936484, посвідченого 25.09.2002 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М.; - на гараж [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134406621 від 15.08.2018 року; - на земельну ділянку площею 0,0027 га, кадастровий номер 5120887700:02:002:0369, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 03.09.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134406621 від 15.08.2018 року. На момент відкриття смерті позивачка [PERSON] проживала разом з спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] . Чоловік померлої [PERSON] , яка померла [INFO] - [PERSON] , не заперечує проти оформлення права власності на спадкове майно за позивачкою. Те, що [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , яка померла [INFO] підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.06.1987 року Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №35. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.\~1220,\~1221,1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом\~ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з правової позиції з приводу захисту цивільних прав, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 28.05.2020 року по справі №910/7164/19, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №\~\~\~\~912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивачки підлягають захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі. Висновки за результатами розгляду справи. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачкою обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved