Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

16 січня 2024 року позивачка звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 11 листопада 2022 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 890. На обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 11 листопада 2022 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 890. Від шлюбних стосунків сторони дітей на мають. Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем прийшли до висновку, що не можуть побудувати щасливу сім`ю, оскільки мають різні цілі в житті та погляди, відсутнє взаєморозуміння, втрачено інтерес один до одного. Шлюбно-сіиейні відносини між ними припинено з 08.08.2023, проживають окремо, спільний побут та сімейний бюджет відсутні. Зазначає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження та примирення з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, що має істотне значення. Строк для примирення просить не надавати. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2024 матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано для розгляду за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.03.2024 вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Поповій В.О. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2024 року позовна заява прийнята, провадження відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. Позивачка через канцелярію суду засобами електронного зв`язку надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інших заяв, клопотань тощо до суду не надходило. Відповідач також через канцелярію суду засобами електронного зв`язку надав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 листопада 2022 року, який зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 890. Від шлюбних стосунків сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, мешкають окремо, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.\~3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~

Outcome: approved