Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 31.05.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.06.2024 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] 1995 року народження (надалі також Відповідач) уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району, про що 27 серпня 2022 року зроблено актовий запис №120. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (скановану копію Свідоцтва долучено до позовної заяви). Від цього шлюбу дітей у них не було. Причиною розірвання шлюбу вказує те, що одруження для них виявилось невдалим через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, відсутність спільних інтересів, несумісність характерів, у зв`язку з чим почуття любові та поваги один до одного у нас давно втрачено; подружні відносини між з 11.01.2024 р. З цього часу спільне господарство ми не ведемо; позивач перебуває в інших стосунках; між є лише формальним, оскільки особисті відносини між подружжям уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Позивач зазначає, що не бажає зберігати сім`ю та продовжувати формальні подружні відносини. Всі її намагання зберегти сім`ю були неуспішними, а подальше збереження шлюбу та спільне життя з Відповідачем є неможливим внаслідок безповоротного розладу подружніх стосунків та суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально в умовах свободи, а також що надання строку на примирення між ними суперечитиме моральним засадам суспільства, оскільки вона вже більше трьох місяців перебуваю в близьких стосунках з іншим чоловіком. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] 1999 року народження та [PERSON] 1995 року народження, зареєстрований 27 серпня 2022 р. Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району, про що 27 серпня 2022 року зроблено актовий запис №120. Від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому він фактично підтримав позовні вимоги, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання, не з`явився, у матеріалах\~справи міститься\~його заява про розгляд справи без його участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом Водночас, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України\~судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району, про що 27 серпня 2022 року зроблено актовий запис №120. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Дітей від вказаного шлюбу у подружжя немає. Під час судового розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, ведення між ними спільного господарства припинено, вони не проживають разом. Відповідач подав заяву в якій фактично визнав позов, заперечень щодо місця проживання дітей не заявив. Відповідно до ч.1 ст.21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд констатує, що позивач просила строку на примирення не надавати, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи вищенаведені\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що подальше\~спільне проживання\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечить інтересам,\~враховуючи визначену\~законом добровільність\~шлюбного союзу,\~а тому\~шлюб між\~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] , слід розірвати. Згідно ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.1\~ ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення\~у справі\~судом першої\~інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~180,\~181\~ч.1,\~183,\~184,\~185,\~191\~ч.1\~Сімейного кодексу\~України,\~з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved