Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

29.12.2023 [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , Дніпровську міську раду (а.с. 1-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 20.02.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 45). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 05.12.1986 вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] 18.01.2008 вони розірвали шлюб. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення №1138 від 20.11.1987 виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська позивачці виданий ордер №1431 від 30.11.1987 року на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Однак в ордері містилась помилка в частині її по-батькові, а саме, зазначено, що він виданий (мовою оригіналу) [PERSON] . Проте її дійсне по-батькові [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 по справі № 201/225/23 за заявою позивачки встановлений факт належності їй правовстановлюючого документа - ордеру № 1431 від 30.11.1987 на житлове приміщення. Ухвалою суду від 30.03.2023 виправлено допущену в рішенні помилку у даті народження заявниці. Крім позивачки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані також син [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] . Останній не проживає у квартирі з 30.08.2022, з огляду на уклад життя, який не відповідає прийнятним нормам моралі в суспільстві. [PERSON] був засуджений Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, однак заплатив штраф та не відбував покарання. Також займається бродяжництвом, вживає спиртні напої в громадських місцях, за що його неодноразово притягували до відповідальності. Його постійне місце перебування мені не відомо. Добровільно не знімається з реєстрації. Головою правління ОСББ «Перемога 25» будинку у [ADDRESS] , затверджено складені сусідами акти про непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Позивачка утримує житло сама із сином, відповідач жодного разу не сплатив вартість комунальних послуг з серпня 2022 року по цей час, ухиляється від покладених на нього зобов`язань, які має нести людини яка зареєстрована в жилому приміщенні. Відповідач не проживає у квартирі понад шість місяців, більше року, не бажає добровільно знятись з реєстрації, його формальна прописка покладає на позивачку обов`язки зі сплати комунальних платежів. На підставі викладеного, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позбавивши права користування нею зі зняттям його з зареєстрованого місця проживання. Позивачка і її представник адвокат Савко В.В. (діє на підставі ордеру від 19.05.2024 - а.с. 61) у судовому засиланні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Третя особа\~ [PERSON] у судовому засиланні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник третьої\~особи (Дніпровської\~міської ради)\~Григоренко А.В. (діє за витягом з ЄДР а.с. 52 56) у судовому засіданні підтримала надані письмові пояснення по справі (а.с. 50 51) про те, що оскілки відповідач не проживає в квартирі більш ніж рік, тому в суду є всі правові підстави для задоволення цього позову та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та знаття його з реєстрації. У разі прийняття рішення про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, відповідачі повинні бути зняті з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. Просила розглянути позовну заяву згідно вимог чинного законодавства. Відповідачі [PERSON] в судові засідання, призначені на 19.03.2024, 22.04.2024 і на 04.06.2024 не з`явився, про дати, час та місце слухання повідомлявся неодноразово шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації (а.с. 48, 68, 78). Конверти поверталися до суду із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звернулися, відзиву на позовну заяву не надали. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що з 05.12.1986 по 18.01.2008 позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с. 12, 13). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім (а.с. 8). На підставі рішення №1138 від 20.11.1987 виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська позивачці виданий ордер №1431 від 30.11.1987 року на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї [PERSON] (чоловік) (а.с. 15). Однак в ордері містилась помилка в частині її по-батькові позивачки, зазначено що він виданий (мовою оригіналу) « [PERSON] ». Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 по справі № 201/225/23 за заявою позивачки встановлений факт належності їй правовстановлюючого документа - ордеру № 1431 від 30.11.1987 на житлове приміщення (а.с. 14). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023 виправлено допущену в рішенні помилку у даті народження заявниці (а.с. 16). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачка, її син [PERSON] і колишній чоловік [PERSON] (а.с. 17). Як вказує позивачка, [PERSON] не проживає у квартирі з 30.08.2022. Добровільно не знімається з реєстрації. Мешканцями будинку у [ADDRESS] і головою правління ОСББ «Перемога 25» складені акти про непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до акту про фактичне проживання за місцем реєстрації від 23.12.2022 [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , з 1988 року по 30.08.2022 (а.с. 20). Відповідно до акту про непроживання за місцем реєстрації від 01.03.2023, [PERSON] фактично не проживав в квартирі 102 з 30.08.2022 по 01.03.2023 (а.с. 21). Відповідно до акту про непроживання за місцем реєстрації від 30.09.2023, [PERSON] фактично не проживав в квартирі 102 з 01.03.2023 по 30.09.2023 (а.с. 22). \~ \~ \~ \~ Відповідно до акту обстеження від 28.12.2023, [PERSON] фактично не проживав в квартирі 102 з 30.09.2023 по 28.12.2023 (а.с. 23). Згідно актів речей [PERSON] в квартирі 102 не виявлено. Позивачка на підтвердження утримання житло надала довідки в.о. голови правління ОСББ «Перемога 25» про те, що станом на 01.12.2023 заборгованість з оплати внеску на утримання будинком по квартирі за адресою: [ADDRESS] , відсутня, а також квитанції про сплату комунальних послуг у 2022 2023 роках (а.с. 24 - 29). У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] (третя особа син позивачки) пояснив суду, що проживає з самого народження у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Раніше проживав із батьком [PERSON] , але той не мешкає у квартирі з кінця серпня 2022 року. Батько не військовозобов`язаний, тому пішов не знамо куди. Сказав, що не хоче жити з ними у квартирі, що йому є куди піти. Батьки розлучилися. Батько після розлучення ще проживав у квартирі. Натепер його речі не залишилися, він їх забрав. Свідок іноді його бачив у місті, востаннє у 2023 році у Дніпрі. З квартири він пішов сам, його ніхто не виганяв, конфліктів не було, перешкод у проживанні не створював. Речі всі забрав. Комунальні платежі вони сплачують з матір`ю разом, батько ніколи не платив за квартиру. Крім нього і матері в квартирі ніхто не проживає. Кватира не приватизована. Батько не хоче самостійно знятися із реєстрації. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом [PERSON] . Проживає за адросою: [ADDRESS] від народження. Був знайомий з відповідачем. У квартирі [ADDRESS] проживала сім`я з трьох осіб. Наразі жива лише [PERSON] і син [PERSON] . [PERSON] він більше року не бачив. Свідок підписував акти про фактичне непроживання, був особисто у квартирі. Речей чоловіка не було. Конфліктів у сім`ї не було. Де знаходиться і де проживає [PERSON] - не знає. Він дійсно зловживав алкогольними напоями, свідок бачив його у нетверезому стані. Квартиру він покину самовільно, коли проживав, то не платив гроші за комунальні послуги. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] . Проживає за адросою: [ADDRESS] . [PERSON] це колишній чоловік [PERSON] , [PERSON] їх син. 39 років вона проживає за вказаною адресою. У квартирі [ADDRESS] проживали втрьох - [PERSON] , [PERSON] і їх син [PERSON] . Потім розлучилися. Свідок підписувала акт обстеження квартири у грудні, а також її мати підписувала інші акти про непроживання всі. Особисто приходила у квартиру, перевіряла наявність речей. Раніше вони були у ванні. Наразі у квартирі проживає дві особи, у ванні дві зубних щітки, наявне взуття двох людей, зайвого ліжка не було. [PERSON] сам пішов з родини. Вона не бачила, щоб його хтось виганяв, скандалів не бачила, поліція не приїздила. Востаннє за місцем проживання [PERSON] з`являвся приблизно півтора року тому. Він не сплачував комунальні платежі, все платили [PERSON] і син [PERSON] . Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Наявність реєстрації відповідачів у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати право користування у повному обсязі. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц. У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Стаття 8 Конвенції гарантує кожній особі право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. В судовому засіданні належними і допустимими доказами підтверджено, що відповідач відсутній в зазначеній квартирі понад шість місяців, не проживає у ній з серпня 2022 року без поважних причин; доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даній квартирі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ними в судовому засіданні не встановлена. Показаннями свідків підтверджено свідому поведінку відповідача щодо втрати нею інтересу до жилого приміщення Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з відсутністю у ній без поважних причин понад шість місяців. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved