Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

у грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮРСПЕЦФІНАНС» (далі - позивач, ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за: кредитним договором № 010/0004/82/0259744 від 7 листопада 2011 року в розмірі 54 595,14 грн.; кредитним договором № 014/0984/82/0344532 від 13 жовтня 2017 року у розмірі 92 868,31 грн.; кредитним договором № 014/0984/82/0360934 від 15 лютого 2018 року в розмірі 19 221,16 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено низку кредитних договорів, а саме: - 7 листопада 2011 року кредитний договір № 010/0004/82/0259744; - 13 жовтня 2017 року кредитний договір № 014/0984/82/0344532; - 15 лютого 2018 року кредитний договір № 014/0984/82/0360934. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених цими кредитними договорами, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, компенсацію неустойки та інші платежі в розмірах, в строки та на умовах, встановлених цими кредитними договорами. 9 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» право вимоги за кредитним договором, що входить до портфелю заборгованості. 2 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» як первісним кредитором з однієї сторони та ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС» як новим кредитором з іншої сторони було укладено договір відступлення права вимоги № 02-08\\21-F. Станом на момент звернення до суду з позовною заявою відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитними договорами у зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього заборгованість в розмірі 166 684,61 грн. та судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Гусак О.С. Ухвалою від 2 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з моменту вручення вказаної ухвали. 26 січня 2024 року від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачам направлялись ухвали про відкриття провадження та позовні заяви з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено низку кредитних договорів, а саме: - 7 листопада 2011 року кредитний договір № 010/0004/82/0259744, відповідно до якого АТ «Райфайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредитні кошти у вигляді ліміту кредитування в розмірі 7 046 грн. та на умовах встановлених кредитним договором, строком на 24 місяці; - 13 жовтня 2017 року договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0984/82/0344532, відповідно до якого АТ «Райфайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 61 002,66 грн. та на умовах встановлених кредитним договором, строком на 72 місяці; - 15 лютого 2018 року договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0984/82/0360934, відповідно до якого АТ «Райфайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 25 682,77 грн. та на умовах встановлених кредитним договором, строком на 48 місяців. 9 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, відповідно до умов якого АТ «Райфайзен банк Аваль» (первісний кредитор) відступає (новому кредитору) - ТОВ «ФК «Ел.Ен.груп» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників зокрема і до боржника [PERSON] кредитними договорами від 7 листопада 2011 року кредитний договір № 010/0004/82/0259744; 13 жовтня 2017 року кредитний договір № 014/0984/82/0344532; 15 лютого 2018 року кредитний договір № 014/0984/82/0360934. 2 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» як первісним кредитором з однієї сторони та ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС» як новим кредитором було укладено договір відступлення права вимоги № 02-08\\21-F відповідно до умов якого між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, зокрема і до до боржника [PERSON] кредитними договорами від 7 листопада 2011 року кредитний договір № 010/0004/82/0259744; 13 жовтня 2017 року кредитний договір № 014/0984/82/0344532; 15 лютого 2018 року кредитний договір № 014/0984/82/0360934. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладенням договору відступлення права вимоги за кредитним договором, відбувається заміна кредитодавця на ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС», що є фінансовою установою, яка має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Станом на момент звернення до суду відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором чим порушив умови кредитного договору. Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «ЮРСПЕЦФІНАНС» розрахунку заборгованості за кредитними договорами [PERSON] має заборгованість: - № 010/0004/82/0259744 від 7 листопада 2011 року, станом на 20 листопада 2023 року в розмірі 54 595,14 грн. в склад якої входить: 31 832,63 грн. - тіло кредиту; 706,42 грн. - зі сплати відсотків нарахованих первісним кредитором; 22 056,09 грн. - заборгованість зі сплати відсотків нарахованих новим кредитором; - № 014/0984/82/0344532 від 13 жовтня 2017 року, станом на 20 листопада 2023 року в розмірі 92 868,31 грн. в склад якої входить: 44 264,35 грн. - тіло кредиту; 7 813,20 грн. - зі сплати відсотків нарахованих первісним кредитором; 40 790,76 грн. - заборгованість зі сплати відсотків нарахованих новим кредитором; - № 014/0984/82/0360934 від 15 лютого 2018 року, станом на 20 листопада 2023 року в розмірі 19 221,16 грн. в склад якої входить: 10 551,82 грн. - тіло кредиту; 1 382,60 грн. - зі сплати відсотків нарахованих первісним кредитором; 7 286,74 грн. - заборгованість зі сплати відсотків нарахованих новим кредитором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У ст. 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 , термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц , під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Так, у зв`язку із не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до кредитного договору, згідно із наданим позивачем розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника, заборгованість відповідача за наведеними кредитними договорами, станом на 23 листопада 2023 року становить 166 684,61 грн. Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня. У відповідності до положень ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов`язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договору. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення кредитних договорыв між сторонами, добровільності даних договорів з боку сторін, наявності заборгованості за кредитами, суд приходить до висновку про задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮРСПЕЦФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, заперечень та/або відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було, так як не надано доказів, які спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та підтверджують належне виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 684 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved