Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

12 квітня 2024 року [PERSON] , в інтересах якої дії адвокат Нечай В.І., звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом, відповідно до вимог якого просить суд: - скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козлової О.А. щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №70220136 від 15 листопада 2023 року, номер запису про право власності 52530167 від 09 листопада 2023 року, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яким зареєстровано за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим №7421183000:05:000:0015; - прийняти рішення про надання позивачу [PERSON] дозволу на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1 га, кадастровий №7421183000:05:000:0015, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даної земельної ділянки за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя на випадок своєї смерті остання залишила заповіт, відповідно до якого все її майно, яке їй належить та на яке вона за законом матиме право, заповіла на користь позивача [PERSON] . У зв`язку з цим, маючи намір прийняти спадщину за заповітом, яка залишилася після померлої, позивач звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу. Позивач вказує, що до об`єму спадщини померлої належать дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка, площею 3.2300 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на користь позивача. Разом з тим, маючи намір оформити право на спадщину на іншу земельну ділянку, площею 1.000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №7421183000:0015:000:0015, позивач отримала відмову нотаріуса, оскільки було встановлено, що право власності на неї було зареєстровано за спадкодавцем 11 січня 2022 року, тобто після її смерті. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року було визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козлової О.А. від 17 січня 2022 року, індексний номер 62874624 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] , на земельну ділянку площею 1,00 га, розташованою на території Мармизівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, з кадастровим номером 7421183000:05:000:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2557868874080, номер запису про право власності 46185620, дата державної реєстрації 11 січня 2022 року. У подальшому, за відповідним зверненням позивача, рішенням державного реєстратора Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козловою О.А. від 15 листопада 2023 року, індексний №70220136, за померлою [PERSON] було повторно зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку. У зв`язку з цим, за аналогічних обґрунтувань нотаріусом було відмовлено [PERSON] у оформленні права на спадщину земельну ділянку з кадастровим №7421183000:0015:000:0015. З метою отримання дозволу на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, адвокат Нечай В.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області із відповідною заявою, на що 19 лютого 2024 року отримав письмову відмову, обґрунтовану відсутністю таких повноважень у селищної ради. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість реалізації своїх спадкових прав у позасудовому порядку позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 13 травня 2024 року. Додатково зобов`язано приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. надати належним чином засвідчену копію спадкової справи №43/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Крім того, надати суду відомості щодо виданих свідоцтв про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої, та інформацію щодо складених нею заповітів і їх чинність. 03 травня 2024 року на виконання вище зазначеної ухвали суду від приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. надійшла копія спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с. 44-58), разом з інформаційними довідками (а.с. 59, 60). Ухвалою суду від 13 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 травня 2024 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Нечай В.І. у судове засідання також не з`явився. 29 травня 2024 року адвокат Нечай В.І. звернувся до суду із клопотанням про здійснення розгляду справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач державний реєстратор Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козлова О.А. у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 13 травня 2024 року зверталася до суду із заявою про здійснення розгляду справи без її участі. Відповідач Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області у судове засідання явку свого представника не забезпечила. 07 травня 2024 року від [PERSON] , голови Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, засобами електронного зв`язку, до суду надійшло клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача, що обґрунтоване значною завантаженістю на роботі. Щодо задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 62). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Макушиха Прилуцького району Чернігівської області у віці 90 років померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією її свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76745100 від 24 квітня 2024 року (а.с. 59), наданої на запит суду, та копії відповідного заповіту вбачається, що за життя [PERSON] , було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №1, посвідчений 05 березня 2019 року у Мармизівській сільській раді Варвинського району Чернігівської області, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповівши на користь [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У зв`язку з цим, аналізуючи зміст вказаного заповіту та зазначений в ній об`єм заповіданої спадкової маси, єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом є позивач по справі - [PERSON] . При цьому, суд зауважує на відсутність у матеріалах справи відомостей щодо наявності інших спадкоємців померлої, в тому числі, за законом, яким належна обов`язкова частка у спадщині. З матеріалів спадкової справи №43/2022, відкритої 08 квітня 2022 року після смерті [PERSON] , вбачається, що до спадкового майна останньої належить, у тому числі: земельна ділянка, площею 3,2300 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мармизівської сільської ради Прилуцького (раніше Варвинського) району Чернігівської області, з кадастровим №7421183000:03:000:0616 (а.с. 55-56), та кошти у виді недоотриманої пенсії у сумі - 3\~796, 24 грн (а.с. 56 зворот). Із заявою щодо прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулася лише її донька [PERSON] (а.с. 44), на підставі чого і було відкрито спадкову справу. У зв`язку з цим, нотаріусом були видані [PERSON] відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом №562 та 563 від 24 листопада 2022 року. У той же час, як вбачається з позиції сторони позивача та матеріалів справи, 11 січня 2022 року за [PERSON] , на підставі рішення Варвинської селищної ради №584 від 23 грудня 2021 року, також було зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 1,0000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Мармизівської ради Варвинського району Чернігівської області, з кадастровим №7421183000:05:000:0015, що доводиться копіями відповідного витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7422315782021 від 15 листопада 2021 року (а.с. 17-19) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №294856453 від 17 січня 2022 року (а.с. 16). Приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини на вище вказану земельну ділянку. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала обставина, що право власності на земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] було зареєстровано вже після її смерті, а саме [INFO] , що суперечить вимогам чинного законодавства (а.с. 12). Оскільки, відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, аналізуючи відомості відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру права власності, у сукупності з свідоцтвом про смерть [PERSON] , суд констатує, що право на земельну ділянку з кадастровим №7421183000:05:000:0015 було здійснено вже після смерті особи, зазначеної власником. У зв`язку з цим, відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області, ухваленого 07 липня 2023 року у межах цивільної справи №731/319/23, було визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козлової О.А. від 17 січня 2022 року, індексний номер 62874624 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] , на земельну ділянку площею 1,00 га, розташованою на території Мармизівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, з кадастровим номером 7421183000:05:000:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2557868874080, номер запису про право власності 46185620, дата державної реєстрації 11 січня 2022 року (а.с. 22-24). Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. У подальшому, повторно, 09 листопада 2023 року державним реєстратором Козловою О.А., на підставі рішення Варвинської селищної ради №584 від 23 грудня 2021 року, було зареєстровано за [PERSON] , як за померлою, право власності на земельну ділянку, площею 1,0000 га, з кадастровим №7421183000:05:000:0015, що доводиться копією відповідного витягу з Державного реєстру речових прав №354424389 від 15 листопада 2023 року (а.с. 15). Таким чином, аналізуючи відомості відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру права власності, у сукупності з свідоцтвом про смерть [PERSON] , суд констатує, що право на земельну ділянку з кадастровим №7421183000:05:000:0015 було зареєстровано вже після смерті особи, зазначеної власником. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У ст. 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Таким чином, можливість набувати право власності на те чи інше майно, фізична особа має до моменту своєї смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено порядок державної реєстрації прав, а положення ст. 24 визначає підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. У зв`язку з цим, суд констатує, що [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, при цьому у зв`язку з її смертю не встигла її завершити та набути відповідне право власності на спірну земельну ділянку, у розумінні ст. 125 ЗК України, тому відповідні дії державного реєстратора Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козлової О.А. щодо її рішення від 15 листопада 2023 року про реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яким зареєстровано за померлою [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим №7421183000:05:000:0015 є незаконними, а тому підлягають скасуванню. Таким чином, заявлений позов у вказаній частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача в частині надання їй дозволу на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1 га, кадастровий №7421183000:05:000:0015, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даної земельної ділянки за [PERSON] , слід зазначити наступне. Суд зважає, відповідно до вимог ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Позивач, як спадкоємець за заповітом, відповідно до ст. 1269 ЦК України, звернулася до нотаріуса у встановленому законом порядку та термін із відповідною заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Згідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно зі статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини померлої [PERSON] входить, у тому числі, і право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Таким чином, як вже встановлено судом за життя спадкодавцем [PERSON] було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки з кадастровим №7421183000:05:000:0015. Однак остання померла, так і не завершивши процедуру приватизації вказаної земельної ділянки. З цих підстав, беручи до уваги вищевказані обставини, позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , має право на завершення відповідної процедури приватизації земельної ділянки. При цьому, можливість вирішення вказаного питання у позасудовому порядку не виявляється за можливе, в силу відсутності у Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, як органу місцевого самоврядування, повноважень щодо прийняття рішення про надання дозволу на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, шляхом її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною копією відповіді на звернення позивача №02-25/401 від 19 лютого 2024 року (а.с. 21). Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивачки у спосіб визнання за нею права на завершення приватизації, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved