Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами від 17.01.2017 року, 13.05.2017 року у загальному розмірі 50 795,56 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 січня 2017 року, 13 травня 2017 року, між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем укладено кредитні договори. Відповідно до умов яких відповідачу надано кредити зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитного договору. Відповідачем умови договорів не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 16 травня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В позовній заяві позивач просить розглядати справу без участі представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив 07 липня 2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023. Відповідно до умов даного договору АТ «Ідея Банк» як первісний кредитор відступив право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новому кредитору, зокрема за кредитними договорами №CO3.226.72730 від 17 січня 2017 та № P25.226.73172 від 13 травня 2017 року укладеними між кредитором та відповідачем. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 3 від 07.07.2023 р. до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023р., заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CO3.226.72730 від 17.01.2017 р., становить 17 975,80 грн, з яких: 6 907,86 грн - заборгованість по загальній сумі боргу, 11 067,94 грн - загальна сума боргу по відсотках. заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Р25.226.73172 від 13.05.2017 р., становить 32 819,76 грн, з яких: 14 057,30 грн - заборгованість по загальній сумі боргу, 18 762,46 - загальна сума боргу по відсотках. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісних кредиторів у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦУК України. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Так, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість відповідача становить у розмірі 50 795,56 грн, з яких: 17 975,80 грн - заборгованість за кредитним договором № CO3.226.72730 від 17 січня 2017 року, 32 819,76 грн - заборгованість за кредитним договором № Р25.226.73172 від 13 травня 2017 року. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованостей відповідачем не надано, такі не оскаржувався, а відтак є чинними, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договорами кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 50 795,56 грн., а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved