Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом тривалого часу в опалювальний період на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , надається теплова енергія. Особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру відкритий на ім`я [PERSON] . За надану теплову енергію відповідачі плату не вносили, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.12.2020 по 01.05.2023 в сумі 22147,86 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить суд стягнути з них в солідарному порядку на свою користь дану суму заборгованості, а також відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 59,57 грн, інфляційні збитки в сумі 186,60 грн за період з 01.02.2021 по 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 448,78 грн за період з 01.09.2021 по 01.05.2023 та судовий збір в сумі 2719 грн по 1359,50 грн з кожного. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Згідно з раніше наданою відповіддю на відзив відповідачів, наголосила, що відповідачі зареєстровані у квартирі. На ім`я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру, тому вони є споживачами теплової енергії, яку на квартиру їм надає позивач. Відповідно до п.п. 39, 40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених ПКМУ від 21 серпня 2019 р. № 830, споживачі не звільняються від оплати послуги отриманої ними до укладення відповідного договору. В період з грудня 2020 року по квітень 2021 року квартира відповідачів обліковувалась як розбите житло та позивачем нараховувалися послуги на загальнобудинкове опалення. 25.06.2021 складено акт про наявність приладів опалення в квартирі та внутрішньобудинкових мереж постачання, що стало підставою для проведення нарахувань. Жодних заяв відповідачів про відсутність приладів опалення в квартирі або відомостей про відключення від внутрішньобудинкових мереж до позивача не надходило. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг, на який посилається відповідач, сама по собі не може бути підставою про звільнення від сплати наданих послуг. Крім того, відповідачі не зверталися до позивача щодо неотримання або отримання неналежної якості послуги з централізованого опалення. Плата за абонентське обслуговування входить до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором. Такі витрати підлягають відшкодуванню всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключені їх приміщення до системи теплопостачання виконавця комунальної послуги. Якщо житло розбито та відключене від будинкових мереж ЦО, нарахування за теплову енергію здійснюється лише за опалення місць загального користування та функціонування систем опалення, що є загальнобудинковими витратами. За період з 01.12.2020 по 01.05.2023 такі витрати складають 6858,44 грн. Відповідачем до відзиву на позов не надано письмових доказів ненадання або надання неналежної якості послуги з централізованого опалення. У матеріалах справи містяться акти про підключення до мереж централізованого опалення будинку, в якому розташована квартира відповідачів, а також довдка про реєстрацію їх в квартирі. Також позивачем наданий розрахунок заборгованості за теплову енергію за період з 01.12.2020 по 01.05.2023, розрахунок заборгованості за абонентське обслуговування, 3 % річних та інфляційних втрат. Просила суд надати доказам у справі належну оцінку та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку передбаченому ЦПК України. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовними вимогами не погодився, обґрунтувавши свою незгоду тим, що позивач не навів доказів надання послуг опалення, а також доказів користування ними його послугами. Прилади опалення у місцях загального користування відсутні, не зрозуміло якою формулою позивач користувався при визначенні розміру наданої теплової енергії. Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом № 315, якою користувався позивач при нарахуванні плати за місця загального користування, вважає прямим порушенням умов діючих договорів зі споживачами. Він та його дружина не є власниками даної квартири, квартира надана їм у службове користування, а згідно з актами вони не проживали у квартирі. Вважає, що саме власник зобов`язаний утримувати житло, що йому належить. Договір найму квартири також відсутній, тому вони не вважаються квартиронаймачами. Відповідно до актів обстеження, квартира на момент видачі ордеру не була обладнана інженерними комунікаціями та приладами опалення. Акт обстеження квартири від 25.06.2021 вважає сумнівним та таким, що суперечить акту від 19.12.2023, згідно з яким опалення у під`їзді закільцьоване на 4 поверсі, тоді як їх квартира знаходиться на 5 поверсі. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. \~ \~ \~ \~ІІІ. Процесуальні дії у справі 17.01.2024 ухвалою суду скасовано заочне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10.08.2023, призначено розгляд справи по суті на 09.00 год. 16.02.2024, відповідачам запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовой рахунок № [NUMBER] . Крім нього, в квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] , а також малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 11, 17-18). На підставі відкритого особового рахунку, у період з грудня 2020 року по травень 2023 року включно, відповідачам на квартиру за адресою: [ADDRESS] надавалась послуга теплової енергії, плата за користування якою відповідачами не вносилась, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 22842,81 грн (а. с. 15-16). Згідно з довідкою, наданою головою ОСББ «Західний-62» від 17.04.2024, на момент видачі відповідачу [PERSON] ордеру на квартиру [ADDRESS] , теплопостачання в квартиру не подавалось через самовільне відключення комунікацій власником квартири [ADDRESS] (а. с. 179). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головою ОСББ, в якому зареєстровані відповідачі. Станом на 18.11.2020 опалення на квартиру [ADDRESS] не подавалось, оскільки в квартирі [ADDRESS] , поверхом нижче, труби закільцьовані. Коли відповідачі отримували квартиру то приладів опалення та стояків в ній не було. На теперішній час так все і залишилось, тому що розмови з власником квартири [ADDRESS] закінчувалися його відмовою щодо проведення опалення у квартиру вище та агресією. Щодо акту від 25.06.2021, то вона його підписала не ознайомившись зі змістом, тому що їх тоді було дуже багато, оскільки закінчувався опалювальний сезон. Коли вона прийняла цей будинок, квартира відповідачів обліковувалась як розбита. V. Оцінка суду Вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила № 830), послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом\~п.п.\~35,\~39,\~40\~Правил №\~830,\~розрахунковим періодом\~для оплати\~спожитої послуги\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуги\~здійснюється не\~пізніше останнього\~дня місяця,\~що настає\~за розрахунковим\~періодом (граничний\~строк внесення\~плати за\~спожиту послугу),\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені договором.\~За бажанням\~споживача оплата\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів.\~Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.ст. 19, 191 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV (далі Закон № 2633-ІV), споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Згідно ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2020-2023 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а. с. 19, 20, 21). Як встановлено судом, між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. За змістом ст. 215 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом не є наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі розрахунковий документ. За змістом положень Закону України 2189-VIII, договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведеня, що надаються з використанням внутрішньо будинкових систем, укладається з виконавцем та споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання є договором приєднання. Частиною першою ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки від відповідачів не надходило будь-яких заперечень та пропозицій щодо договірних відносин, тому в спірний період між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та ст. 11 ЦК України та у зв`язку з цим у відповідачів виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію на користь позивача. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачу теплову енергію. У зв`язку з наведеним у відповідачів виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію на користь позивача. Відповідно ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі отримали квартиру без приладів опалення та без підведення до неї комунікацій для підключення цих приладів, що підтвердила свідок [PERSON] , яка є головою ОСББ, де розташована квартира, на яку нараховується заборгованість за опалення. Також свідок спростувала свою довідку, надану позивачу, що ця квартира підключеня до мереж теплопостачання, оскільки цих довідок на кінець опалювального сезону було багато і вона не ознайомилася зі змістом довідки на цю квартиру. Тому суд вважає, що не підлягає стягненню заборгованість за надану теплову енергію у квартиру, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] не підключена до теплопостачання та до неї не підведені відповідні комунікації. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. За змістом п. 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика розподілу). З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Позивач зазначив,\~що будинок\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~знаходиться квартира\~відповідачів,\~оснащений вузлом\~комерційного та\~розподільчого обліку,\~який враховує\~всю теплову\~енергію,\~витрачену на\~будівлю.\~Постачання теплової\~енергії забезпечується\~позивачем до\~вводу в\~житловий будинок.\~Відсутність приладів\~опалення в\~окремому під`їзді\~багатоквартирного будинку\~не звільняє\~споживачів від\~сплати послуг,\~так як\~завдяки функціонуванню\~внутрішньобудинкової системи\~опалення за\~рахунок тепловиділень\~від ізольованих\~розподільчих трубопроводів,\~що розташовані\~в будинку,\~створюються сприятливі\~умови для\~нормальної роботи\~інших інженерних\~комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. Факт оснащення\~будинку,\~в якому\~розташовується квартира\~відповідачів, приладом обліку теплової енергії, який знаходиться у справному стані і є комерційним, відповідачами не заперечувався. Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря місць загального користування та допоміжних приміщень, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що в результаті несплати відповідачами послуг з опалення місць загального користування виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 6858,44 грн, яку необхідно стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню 3 % річних в сумі 54,33 грн, інфляційні збитки в сумі 159,54 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку 26 грн 42 коп. за місяць в період з 01.10.2020 року по вересень 2021 року, з 01.10.2021 розмір плати за абонентське обслуговування складає 33,74 грн (для споживачів, які мешкають в будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн для споживачів, будинки яких не обладнані лічильниками обліку теплової енергії, з 01.10.2022 плата за абонентське обслуговування становить 29,15 грн. за місяць. Оскільки з 01.10.2021 року до 01.06.2023 року плату за абонентське обслуговування відповідачі не здійснювали, з них на користь позивача також підлягає стягненню 448,78 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 895,24 грн, по 447,62 грн з кожного відповідача. На підставі, ст.ст. 11, 215, 525, 625, 634 ЦК України, Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830,

Outcome: partial