Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У квітні 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів платника аліментів щомісячно, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів, що становить розмір прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (17 квітня 2024 року) і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, вони з відповідачем в період 2011-2011 років перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що після розірвання стосунків з відповідачем дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, грошових коштів на утримання сина відповідач не надає, у сім`ї він не проживає. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , згідно відповіді виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №2992 від 07 травня 2024 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач повідомлявся судом про розгляд справи за вказаною адресою, копію ухвали суду та позовну заяву з додатками отримав, про що проставлено підпис на повідомленні про врученні поштового відправлення. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, з 2010 року по 2011 рік сторони у справі перебували у фактичних шлюбних стосунках. Відповідно до наданих суду доказів, а саме копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2270, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання\\перебування фізичних осіб Голосіївської РДА №58453562 від 15 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (відомості відділу з питань реєстрації місця проживання\\перебування фізичних осіб Голосіївської РДА №58453734 від 15 березня 2021 року, а.с. 8). Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №2992 від 07.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.22). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 Сімейного Кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 року» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для дітей віком від 6 років до 18 років становить 3 196 гривень. З урахуванням того, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише за заявою стягувача, тому, за відсутності такого бажання з боку позивача, суд визначає аліменти саме у частці від заробітку (доходу). Відповідач є повнолітньою працездатною особою, батьком, який за законом зобов`язаний утримувати свою дитину до повноліття, а відтак є необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, як і просить позивачка, 1/4 частка на дитину. При цьому, суд враховує, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального становища та не довів, що він матеріально не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстав для стягнення мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не вбачає, так як позивачем не доведено обставини достатності заробітку (доходу) відповідача як платника аліментів, як умови для застосування положень закону про стягнення зазначеного мінімального рекомендованого розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ст. ст.141,430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 1 211,20 грн. судового збору на користь держави, рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial