Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - 26.12.2023 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № А03.00107.007029259 від 18.09.2020. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов АТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020. ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 в сумі 109 569.92 грн., з яких: 66 190.67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 909.24 грн. - сума заборгованості за відсотками; 30 470.01 грн. заборгованість за комісіями. Всупереч умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання по поверненню коштів та сплаті відсотків, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у сумі 109 569.92 грн. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 в сумі 109 569.92 грн., а також судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 позовні вимоги ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задоволено у\~ повному обсязі. Ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», - суму заборгованості за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 в сумі 109 569 (сто дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 92 коп. та судові витрати у сумі 2684 грн. 11.04.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Головатюк І.М. звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.04.2024 прийнято до провадження заяву представника відповідача-адвоката Головатюка І.М. про перегляд заочного рішення та призначено заяву до розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.04.2024 заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Головатюка І.М. про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання 30.05.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі наявних матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 30.05.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників №1 не є належним та достовірним доказом у даній справі оскільки не засвідчений належним чином та не містить підписів обох сторін договору, а тому поданий не у відповідності до норм чинного законодавства та не повинен бути взятий судом до уваги при винесенні рішення у даній справі. Вважає, що право вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , згідно кредитного договору № А03.00107.007029259 від 18.09.2020, не підтверджене належними та допустимими доказами по даній справі. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справах відсутній документ первинного бухгалтерського обліку, який свідчить про виконання Ордеру-розпорядження №1 від 18.09.2020 про видачу кредиту, зокрема - відсутній відповідний меморіальний ордер. Також вважає, що розрахунок заборгованості складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» (дата складання якого не вказана) не відповідає вищезазначеним вимогам закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у ньому зовсім відсутні будь-які обов`язкові реквізити первинних бухгалтерських документів, також розрахунок заборгованості не є доказом наявності кредитної заборгованості, оскільки не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та його розміру. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не додано всі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку у сукупності, які можуть свідчити про реальне перерахування коштів відповідачу, а також не надано до суду належних доказів на підтвердження дійсності переходу права вимоги від АТ «Ідея Банк» до позивача, зокрема витягу з реєстру боржників засвідченого клієнтом та фактором. На підставі наведеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи здійснювати без участі відповідача та представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 18.09.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 (а.с.5-7). Згідно умов укладеного кредитного договору № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 банк надав відповідачу кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 99709,00\~ грн. на рахунок позичальника, що підтверджується даними ордеру розпорядження №1 від 18.09.2020 року (а.с.8). Згідно умов договору (п.1.3) процентна ставка змінювана, визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу банку в розмірі 0,5%. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов АТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 (а.с.10-12). ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 в сумі 109 569.92 грн., з яких: 66 190.67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 909.24 грн. - сума заборгованості за відсотками; 30 470.01 грн. заборгованість за комісіями (а.с.9). Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Таким чином, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] згідно зазначеного укладеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора. Посилання відповідача [PERSON] на той факт, ордер-розпорядження №1 від 18.09.2020 про видачу кредиту, та отримання кредиту, його розміру, не є належним доказом у отриманні ним кредитних коштів у сумі заявленій позивачем, суд не бере до уваги, оскільки відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнті є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості [PERSON] та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. Зазначеною випискою підтверджується, що відповідач отримав кредитні кошти, у визначеному у договорі розмірі, які були зараховані на його рахунок, користувався ними, а також періодично вносила платежі в рахунок погашення боргу за кредитом та сплати нарахованих відсотків за користування ним. Відтак посилання представника відповідача на відсутність у справі оригіналів первинних бухгалтерських документів, не може слугувати підставою для висновку про невиконання умов договору банком та, як наслідок, неотримання позичальником грошових коштів за кредитним договором. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі №209/3103/21. Тому, враховуючи те, що АТ «Ідея Банк», як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконав у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого суд не встановив, а відповідач не надав, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд приходить висновку про наявність заборгованості відповідача перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 становить 79 099,91 грн., яка складається із: 66 190.67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 909.24 грн. - сума заборгованості за відсотками, що є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується стягнення заборгованості у розмірі 30 470,01 грн. за комісіями, то суд зазначає наступне. Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1,2, ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Зі змісту договору кредиту та страхування № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 року вбачається, що відповідачу встановлено плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості, за переказ коштів та приймання готівки. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Враховуючи те, що договором встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку, що положення договору кредиту та страхування № А03.00107.007029259 від 18.09.2020, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 30 470,01 грн. задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № А03.00107.007029259 від 18.09.2020 в сумі 79 099,91 грн., з яких: 66 190.67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 909.24 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 53343 від 12.12.2023 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2684 гривень (а.с.1). Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 109 569,92 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 79 099,91 грн., тобто відсоток задоволених позовних вимог становить 72,19 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає 1937,58 грн. (2684 х 72,19% : 100). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial