Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

ТОВ "ФК "Паріс" звернулось до суду із вказаним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором № 0045284 від 27.11.2019 року у розмірі 9601,18 грн. та судовий збір в сумі 2684 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.11.2019 року між АТ "РВС Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого останній отримав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 5050,51 грн. на строк 6 місяців зі сплатою 18% річних за користування кредитом, разовою комісією при видачі кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту у розмірі 5% від суми наданого кредиту. Згідно умов договору відповідач зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має заборгованість в розмірі 9601,18 грн., а саме: 4252,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1661,50 грн. - заборгованість за процентами; 3030,36 грн. - заборгованість за комісією та штрафні санкції 341,42 грн.. Між АТ "РВС Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" 28.12.2021 року укладено договір №28/12/2021-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ "РВС Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" право вимоги, зокрема, за кредитним договором №0045284. В зв`язку з прострочення зобов`язання позивачем нараховані інфляційні втрати за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 271,22 грн., та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 44,27 грн. Ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не надав, до суду повернувся конверт в відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень ч.4ст. 223 ЦПК України\~суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 27.11.2019 року між АТ "РВС Банк" та відповідачем укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого останній отримав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 5050,51 грн. на строк 6 місяців зі сплатою 18% річних за користування кредитом, разовою комісією при видачі кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту у розмірі 5% від суми наданого кредиту. Згідно умов договору відповідач зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов зазначеного кредитного договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має заборгованість станом на 27.05.2020р. включно у сумі 5968,33 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 4252,41 (5050,51 798,10) грн., заборгованість за відсотками - 181,24 (272,03 - 90,79) грн., і комісії 1534,68 (1787,21 252,53) грн., розмір яких прямо зазначений у Договорі. Між АТ "РВС Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" 28.12.2021 року укладено договір №28/12/2021-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ "РВС Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" право вимоги, зокрема, за кредитним договором №0045284. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються\~Цивільним кодексом\~України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних передбачені ч. 2ст.\~625\~ЦК України за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року інфляційні витрати - 174,32 грн. та 3 % річних в розмірі 28,45 грн. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими). Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення відсотків з відповідача на користь позивача поза спливом строку на який надавався кредит, відсутні. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню на загальну суму 6171,10 грн. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі\~статті 141\~ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам на 64,27%.

Outcome: partial