Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У грудні\~2023 року позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею і [PERSON] 06 жовтня 2018 року в Лиманському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 236. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися, між ними втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені в січні 2022 року, проживають окремо та не ведуть спірного господарства. Тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. За цих підстав позивач просить не надавати строк для примирення та шлюб між нею і відповідачем розірвати. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду\~від 14.03.2022 № 7/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи, відзив на позов чи інші заперечення проти розірвання шлюбу не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 06 жовтня 2018 року в Лиманському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 236. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що сторони у січні 2022 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач примиритися з відповідачем не бажає. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, які викладені у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ставила питання про відновлення її дошлюбного прізвища, а тому після розірвання шлюбу прізвище дружині слід залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved