Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Скржешевський М.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому зазначає, що 22.02.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, спільного господарства не веде. На теперішній час між позивачкою та відповідачем втрачене почуття любові та поваги один до одного. А тому приймаючи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме інтересам позивача та відповідача, позивач наполягає на розірвання шлюбу. Також позивач зазначає, що для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач протягом подружнього життя не брав належної участі у вихованні та утриманні дітей. Вказує, що відповідач є здоровим, працездатним та таким, що отримує постійний дохід, інших осіб на утриманні не має. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовною заявою і досягнення дітьми повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки , зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Позивачка також подала до суду заяву згідно якої просила провести розгляд справи без її участі, а також уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про визнання позову, у якій зазначив, що отримавши матеріали позовної заяви та ознайомившись з позовними вимогами він визнає позовні вимоги в повному обсязі. Також просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 22 лютого 2014 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивача, та не спростовано відповідачем, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, їхній шлюб носить формальний характер. Між позивачкою та відповідачем втрачене почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим. Відповідач позов визнав, подавши суду заяву відповідного змісту Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або\~ у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2 \~ст. 182 СК України визначено, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд, враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а також враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину. Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітніх дітей зобов`язаний утримувати їх до повноліття. А тому враховуючи наведене, а також беручи до уваги заяву позивача про визнання позову, суд уважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду,\~ і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~позивачки сплачений\~судовий збір\~в розмірі\~858,88\~грн.,\~а також\~на користь\~держави судовий\~збір в\~розмірі 1073,60\~грн.

Outcome: approved