Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за договором позики. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.02.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894 в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6329,00 грн. на поточний/картковий рахунок відповідача, вказаний ним при оформленні цього Договору, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позиченими грошовими коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2020 року. Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі та перерахував відповідачу грошові кошти на номер карти, вказаний відповідачем при оформленні договору. Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору. 26.02.2021 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» було укладено Договір факторингу №20210226-Ф/2, згідно якого позивач ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «ФК «ФОРЗА», включно й до відповідача [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики, станом на 23.01.2024 року у нього утворилась заборгованість у сумі 30605,78 грн., а саме: заборгованості за тілом кредиту 6329,00\~грн.;\~залишок заборгованості\~по процентам\~за користування\~ 3512,70\~грн.;\~залишок заборгованості\~по простроченим\~процентам за\~користування поза\~межами строку\~дії договору\~(нараховано\~Новим кредитором\~за період\~11.03.2021\~по 08.06.2021)\~ 18987,00\~грн.;\~заборгованість за\~пенею \~0,00\~грн.;\~інфляційне збільшення\~ 1777,08\~грн.\~(нараховано\~Новим кредитором\~за період\~23.03.2020\~по 23.02.2022). За викладених обставин, позивач звернувся до суду із позовом у поточній цивільній справі. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд справи шляхом направлення на його адресу ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви. Своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 22.02.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894, згідно якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на споживчі цілі в розмірі 6329,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,85% на день, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом не пізніше 22.03.2020 року. Реальна річна кредитна ставка 677,12% річних, нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (базова процентна ставка). Графік платежів передбачав повернення суми основного боргу в сумі 6329,00 грн. та сплату процентів у розмірі 3512,70 грн. 26.02.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» (як Клієнтом) і ТОВ «Фінансова Компанія «АРТЕМІДА-Ф» (як Фактором) укладено договір факторингу №20210226-Ф/2, на підставі якого, позивач набув прав вимоги до відповідача за договром №000200213894 від 22.02.2020. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства; електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правочин, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі, що передбачено статтями 205, 207 ЦК України. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України вказано, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами договору позики №000200213894 від 22.02.2020 року ТОВ «ФК «ФОРЗА»» зобов`язувалося передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6329,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника [NUMBER] , вказаний ним при оформленні договору позики. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про рух коштів, а саме поступлення на картковий рахунок № [NUMBER] , що був/є відкритий на ім`я Позичальника [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] в день оформлення договору позики №000200213894 від 22.02.2020 року (виписка з рахунку та/або інший документ). Згідно з виписки за договором б/н за період 22.02.2020 22.02.2020 наданої АТ КБ «ПриватБанк», на картку відповідача [PERSON] , [NUMBER] , 22.02.2020 року було зараховано грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., деталі операції: зарахування переказу на карту. Суд звертує увагу на те, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом покладається на позивача. За умовами Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894 від 22.02.2020 підписаного між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та відповідачем [PERSON] , позикодавець зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 6329,00 грн, в той же час, згідно представленої АТ КБ «Приватбанк» за договором б/н за період 22.02.2020 22.02.2020, на картку відповідача [PERSON] , 5168742227895111, 22.02.2020 року було зараховано грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., деталі операції: зарахування переказу на карту. Таким чином, враховуючи відмінність сум грошових коштів (суми кредиту за Договором про надання позики (6329,00 грн) та суми, зарахованої на картку відповідача (6000,00 грн)) в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту у розмірі, обумовленому Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894 від 22.02.2020. Крім того, відсутність інформації про призначення отриманого відповідачем переказу не дозволяє стверждувати, що грошові кошти в сумі 6000,00 грн. були отримані відповідачем як позика за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894 від 22.02.2020. В цьому аспекті, суд звертає увагу на те, що встановлення факту надання грошових коштів відповідачу має суттєве значення для вирішення справи. З огляду на правову природу загалом кредитного договору, так і Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту у цій справі, обов`язок відповідача як позичальника повернути кошти виникає лише після надання йому грошових коштів кредитором. До того ж, неподання позивачем доказів надання відповідачу грошових коштів, з огляду на положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України (положення якого застосовуються до відносин за кредитним договором відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України), ставить під сумнім сам факт укладення договору позики, оскільки названою нормою права регламентовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей. За наведених обставин, позивачем не доведено факту надання відповідачу позики, оскільки не доведено факту перерахування суми позики від ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» на рахунок відповідача на виконання умов Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213894 від 22.02.2020, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати у справі, з огляду на відмову у позові, залишаються за позивачем на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed