Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

12 січня 2024 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 21 серпня 2020 року він перебуває за межами України в Словацькій Республіці. [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в с. Вовнянка Миргородського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В грудні 2023 року його мати [PERSON] повідомила про існування заповіту [PERSON] на його ім`я, яким [PERSON] все своє майно заповідала з рівних долях: [PERSON] та [PERSON] . 09 січня 2024 року постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки у зв`язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. У зв`язку із вищенаведеним, позивач просив визнати поважними причини пропуску строку визначеного для подання заяви про прийняття спадщини та надати додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 21). 06.02.2024 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.42). В судове засідання позивач не з`явився. Його представник [PERSON] просила вимоги позовної заяви задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Направив на адресу суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 68 зворот). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не погодився з позовом, однак при вирішення спору покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). Після смерті померлої залишилася спадщина, до складу якої входить зокрема земельна ділянка, площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області. 10 липня 2021 року [PERSON] своїм посвідченим заповітом усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що за законом їй буде належати на день смерті заповідала в рівних долях: [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). 09 січня 2024 року приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. відмовила представнику позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви для прийняття спадщини (а.с. 17). Згідно матеріалів спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] (позивач) та [PERSON] , [PERSON] (відповідачі по справі) (а.с. 30-40). Відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон видного на ім`я [PERSON] , останній виїхав з України 21.08.2020 (а.с. 14,15). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У правовій позиції Верховного Суду у справі N 405/7058/19 від 26.07.2021 зазначено, що необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. При розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач [PERSON] повинен був подати заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, тобто день смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Шість місяців закінчується 07 жовтня 2023 року. Представник позивача [PERSON] ,яка діяла н підставі довіреності, посвідченої 18.12.2023 секретарем з консульських питань Посольства України в Словацькій Республіці звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М. 09 січня 2024 року, та пропустила шестимісячний строк для подання такої заяви. За таких обставин, оскільки позивач виїхав за межі України 21.08.2020 та не знав про існування заповіту, а державний нотаріус не вчинив після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, не здійснював виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, суд приходить до висновку, що заявником пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, отже позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved