Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» (далі - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс») про стягнення заподіяної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 липня 2020 року о 19 годині 25 хвилин в місті Києві по проспекту Правди, 10, сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , який належить йому та яким керував він, та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , який належить АТ «Таскомбанк» та яким керував водій [PERSON] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент заподіяння шкоди між ПрАТ «СК «УСГ» та АТ «Таскомбанк» було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00085 від 17.03.2017 та додаток № 1 до нього, згідно з яким ПрАТ «СК «УСГ» прийняла на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Renault». На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Subaru» була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АО/001881961 від 16.10.2019 терміном на один рік. Згідно умов цього Полісу визначені наступні страхові суми відшкодування: 260000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130000 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 1000 грн. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» склала 51381 грн. 74 коп. Згідно акту огляду пошкодженого автотранспортного засобу від 22.07.2020, ремонтної калькуляції №Т020072206 від 06.08.2020, рахунку №10501 від 24.07.2020, страхового акту №ДККА-72283 від 10.08.2020, розрахунку суми страхового відшкодування від 10.08.2020 ПрАТ «СК «УСГ» відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 46281 грн. 74 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Subaru» була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АО/1881961, то СК «УСГ» звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та надала відповідні документи. Згідно п.4 вказаного Полісу страхова сума відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становила 130000 грн., що повністю перекривало заподіяну шкоду власнику автомобіля «Renault» в розмірі 46281 грн. 74 коп. ПрАТ СК «Інтер-Поліс» безпідставно з невідомих причин здійснила лише часткову виплату у розмірі 25736 грн. 98 коп. згідно платіжного доручення №14295 від 24.09.2020, яка не покрила суму виплати за Генеральним договором добровільного страхування, хоча згідно умов Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов`язана була виплатити страхову суму до 130000 грн., крім франшизи. Залишок страхової виплати склав 20544 грн. 76 коп., а тому СК «УСГ» звернувся до суду з позовом до мене про стягнення страхового відшкодування у розмірі 20544 грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Згідно заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.02.2023 по цивільній справі №758/12165/22 з нього було стягнуто на користь ПрАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у розмірі 20544 грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Про заочне рішення суду від 15.02.2023 та виконавчі провадження йому стало відомо лише в кінці червня 2023 року, коли приватним виконавцем було арештовано його рахунок в Приватбанку, а тому він не мав можливості запобігти додатковим затратам. Виконавчі листи ПрАТ «СК «УСГ» було передано для виконання Приватному виконавцю Уманець Н.О., у зв`язку з примусовим виконанням йому додатково було заподіяно шкоду в розмірі 2902,57 грн. Для погашення заборгованості з його банківської картки були списані грошові кошти у розмірі 6524,76 грн. та перераховано ним кошти в сумі 19403,57 грн., перерахунок коштів становив 194 грн. Всього ним було затрачено 26122,33 грн. Так, заподіяна йому шкода неправомірними діями відповідача, який безпідставно не виплатив страхове відшкодування в повному обсязі, становить 25122,33 грн. ( 26122,22 грн. всіх затрат -1000 грн. франшиза). Вказана шкода заподіяна з вини відповідача, який своїми неправомірними діями по невиконанню договору страхування відповідач завдав йому майнову шкоду в розмірі 25122,33 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заподіяну шкоду в сумі 25122,33 грн. та судові витрати. 31.07.2023 відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17.10.2023 представник відповідача адвокат Гусєв П.В. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було сплачено страхове відшкодування з урахуванням вимог законодавства, що було встановлено рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2023 по справі № 758/12165/22 Крім того, відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Позивач плутає поняття "ліміт відповідальності" та "розмір страхового відшкодування визначеного на підставі Закону №1961-ІV, оскільки сума страхового відшкодування може бути менша за розмір реального збитку у разі. Якщо навіть розмір реального збитку менший за ліміт відповідальності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 19.10.2023 позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Зазначив, що представник відповідача не надав суду жодних доказів на обґрунтування своїх доводів. Просив відхилити відзив. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 16.10.2019 [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» згідно з полісом №АО/1881961, забезпечений транспортний засіб «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , страхова сума: 260000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130000 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 1000 грн., строк дії договору з 17.10.2019 по 16.10.2020. 10.08.2020 ПрАТ "СК "УСГ" склало та затвердило страховий акт, згідно з яким затвердила розмір страхового відшкодування АТ "Таскомбанк" через дорожньо-транспортну пригоду 13.06.2020, в якій був пошкоджений автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] , в сумі 46281,74 грн. 10.08.2020 ПрАТ "СК "УСГ" склало та затвердило розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту в розмірі 46281,74 грн. 29.09.2020 Подільським районним судом міста Києва у справі №758/12165/22 було винесено постанову, згідно з якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, у скоєнні 21 липня 2020 року о 19 годині 25 хвилин в місті Києві по проспекту Правди, 10, дорожньо - транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , який належить АТ «Таскомбанк», внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. 15.02.2023 Подільським районним судом міста Києва у справі №758/9263/20 було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ "СК "УСГ" страхове відшкодування в розмірі 20544,76 грн. та судовий збір в сумі 2684 грн. Рішення набрало законної сили 18.03.2023. відомості про апеляційне оскарження цього рішення відсутні. 21.06.2023 було відкрито виконавче провадження №72092681 та №72093072 щодо примусового виконання виконавчих листів від 04.05.2023 №758/12165/22 про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ "СК "УСГ" страхового відшкодування в розмірі 20544,76 грн. та судового збору в сумі 2684 грн. 28.06.2023 [PERSON] сплатив приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. 19403,60 грн. у виконавчому провадженні. 28.06.2023 виконавчі провадження №72092681 та №72093072 були закінчені у зв`язку з виконанням судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статей 1, 6, 9 Закону передбачено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.п. 2 п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №757/54513/16 зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартості відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме - різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням. Аналізуючи доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 25122,33 грн., суд відзначає, що вони по суті зводяться до незгоди позивача з заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №758/9263/20, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ "СК "УСГ" страхове відшкодування в розмірі 20544,76 грн. При цьому суд враховує, що частину коштів, стягнутих цим рішенням, відповідач добровільно сплатив на користь ПрАТ "СК "УСГ", своїм правом на апеляційне оскарження заочного рішення позивач не скористався. Суд зауважує, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Суду не було надано доказів протиправної поведінки ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відносно позивача та наявності причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Відтак, незгода позивача з тим, що з нього на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, яке ним не оскаржувалось та було виконано добровільно, не породжує у відповідача ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відшкодувати позивачу грошові кошти, сплачені ним за цим рішенням. Крім того, [PERSON] , як винуватець дорожньо-транспортної пригоди, має обов`язок щодо сплати різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову в їх задоволенні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено. Щодо стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача в розмірі 4000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До відзиву на позовну заяву було долучено копію довіреності від 11.01.2023 №14 на представництво інтересів відповідача адвокатом Гусєвим П.В., копію свідоцтва на право зайняття Гусєвим П.В . адвокатською діяльністю від 13.02.2023, копію договору про надання правничої допомоги від 10.01.2022 №10/01/22-АП, укладеного між ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» та АО "ІНС.ЛОУ ГРУП", згідно з яким винагорода за надання правничої допомоги у справах при ціні позову від 20000 грн. до 30000 грн. становить 2500 грн. Суд не приймає як доказ вартості правничої допомоги копію додаткової угоди №64 від 20.09.2023, укладеної до договору №10/01/22-АП, оскільки нею врегульовані питання оплати правничої допомогу у справі №752/17365/23 з ціною позову 51813,20 грн. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що адвокат Гусєв П.В. діє від імені та в інтересах АО "ІНС.ЛОУ ГРУП". Аналізуючи докази, надані на підтвердження розміру витрат відповідача на правничу допомогу, у сукупності з вищенаведеним суд вважає не доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., що має наслідком відмову в їх стягненні з позивача на користь відповідача.

Outcome: dismissed