Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 25.04.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто просив встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] з його мамою [PERSON] [INFO] , починаючи з моменту укладення 24 квітня 1997 року договору довічного утримання між ними та до дня смерті ( [INFO] ) включно - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . \~Оскільки дана обставина перешкоджає заявнику належним чином реалізувати своє право на отримання свідоцтва на спадщину, він вимушений був звернутися до суду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2024 року провадження по цивільній справі про встановлення факту відкрито, призначено судовий розгляд справи. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, наполягали на задоволенні заяви. Заінтересована особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Широка Олеся Миколаївна у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву по справі, в якій прохала проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 5 березня 2024 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса по питанню оформлення спадщини після померлої [INFO] своєї мами - [PERSON] . Подав заяву приватному нотаріусу Широкій Олесі Миколаївні про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначив, що прийняв спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він понад 25 років (в т. ч. на момент смерті) постійно проживав разом зі своєю мамою, і це є беззаперечним фактом. В цей же день нотаріус винесла відповідну постанову за вих. № 02-31/31, якою відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії. В постанові приватного нотаріуса вказано, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання зі спадкодавцем, доказом постійного проживання зі спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Заявник не має можливості здобути таку довідку про яку йде мова в постанові, адже він проживав зі своєю мамою без реєстрації, а його реєстрація (прописка) є вже протягом майже 20-ти років за іншою адресою, і саме цей факт змушує його звернутися з заявою до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~\~\~\~У відповідності до вимог ч.2\~ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~\~ Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1\~ст. 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.08.2022 підтверджує, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина за Законом. Заявник [PERSON] , як дитина спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом. Заявник [PERSON] , з метою отримання права на належне йому спадкове майно - на вклади в АТ «ОЩАДБАНК», звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак приватний нотаріус йому повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за Законом немає можливості, оскільки з представлених документів не вбачається, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, бо прописаний за іншою адресою, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину, у зв`язку з чим йому необхідно звернутися в суд для встановлення факту проживання з спадкодавцем. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. Факт постійного проживання також підтверджують письмовими показами свідків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України,

Outcome: approved