Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до Відділу держаного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення безпідставно отриманих коштів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року справу за позовом [PERSON] до Відділу держаного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення безпідставно отриманих коштів передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. У лютому 2024 вищевказана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 35882 від 07.04.2023 Управлінням Укртрансбезпеки у одеській області до позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн. 14.06.2023 було відкрито виконавче провадження для примусового виконання зазначеної постанови. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправною та скасування вказаної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023, позов [PERSON] задоволено повністю. Визнана протиправною та скасована постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 355882 від 07.04.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до [PERSON] у розмірі 17000,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь [PERSON] судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн сплачені відповідно до квитанції № 5273-2175-9433-5450 від 16.05.2023. Ухвалою Верховного суду від 12.10.2023 касаційна скарга відповідача на вказані рішення судів повернута скаржнику. Позивачем було сплачено до Деравного бюджету через третю особу - Болградський відділ ДВС штраф в сумі 17000 грн та виконавчий збір у розмірі 1700 грн в рамках вказаного виконавчого провадження. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з Державного бюджету України безпідставно отримані кошти в сумі 18700 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2024 відкрито провадження по справі та призначено проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У червні 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив поновити строк на подання відзиву та зазначив, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у спосіб, визначений приписами ч. 2 ст. 45 БК України та п.п. 3, 5 Порядку № 787, покликане забезпечити збалансованість державного бюджету, оскільки за змістом п. 13 ч. 1 ст. 2 БК України таке повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів не є видатком бюджету. Вважає, що стягнення на користь алвтника суми сплаченого ним до Державного бюджету України штрафу на підставі ст. 1212 ЦК України суперечить приписам наведених норм бюджетного законодавства, адже в такому випадку сплачена сума адміністративно-господасрького штрафу продовжуватиме обліковуватися як дохід бюджету за одним видом класифікації доходів бюджету, а стягнення коштів з Державного бюджету України на підставі ст. 1212 ЦК України призведе до витрат бюджету за іншшою бюджетною прогшрамою. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 35882 від 07.04.2023 Управлінням Укртрансбезпеки у одеській області до позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн. 14.06.2023 Начальником відділу Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинським В.І. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] для примусового виконання зазначеної постанови та постановлена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 1700,00 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправною та скасування вказаної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023, позов [PERSON] задоволено повністю. Визнана протиправною та скасована постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 355882 від 07.04.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до [PERSON] у розмірі 17000,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь [PERSON] судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн сплачені відповідно до квитанції № 5273-2175-9433-5450 від 16.05.2023. Ухвалою Верховного суду від 12.10.2023 касаційна скарга відповідача на вказані рішення судів повернута скаржнику. Згідно платіжної інструкції 0.0.3094496951.1 від 13.07.2023 позивачем сплачено до Державного бюджету через третю особу - Болградський відділ ДВС, штраф в сумі 17000 грн в рамках вищевказаного виконавчого провадження. Разом з цим, позивачем сплачено до Державного бюджету через третю особу - Болградський відділ ДВС виконавчий збір в сумі 1700 грн в рамках виконавчого провадження № [NUMBER], що підтверджується квитанцією 0.0.3097001010.1 від 14.07.2023. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України). Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України). Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України). З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека. За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787 у редакції, чинній на час звернення до суду). У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абз. 2 ч. 3 ст. 17 ЦК України). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України). На момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала. Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109). За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе. У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22) зазначено, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи ЦК України про відшкодування шкоди. На ці правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України, які застосували суди першої й апеляційної інстанцій, задовольняючи позов. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, а також від 5 лютого 2020 року у справі № 910/15295/18, на яку звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі про передання справи № 910/5880/21 на розгляд Великої Палати Верхового Суду. За таких обставин, вимоги позивача є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги [PERSON] до Відділу держаного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення безпідставно отриманих коштів, - підлягають задоволенню.

Outcome: approved