Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивачі звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтували тим, що у 1996 році [PERSON] отримала квартиру спеціаліста за адресою: [ADDRESS] , яка на той час перебувала на балансі колгоспу «Перемога». З 1996 року позивачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі. Після перетворення колгоспу «Перемога» дана квартира передана Довжанській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. Відомості про перехід цієї квартири у власність чи на баланс інших юридичних осіб відсутні. Вимога про звільнення цієї квартири позивачам не висувалась. Позивачі вважали, що спірна квартира знаходиться на балансі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та звернулись до відповідача із заявою про передачу їм нерухомого майна у власність у порядку приватизації. Однак у задоволенні такої заяви позивачам відмовлено з тих підстав, що право комунальної власності на квартиру за відповідачем не зареєстроване. Позивачі вважають, що встановити власника квартири за адресою: [ADDRESS] , неможливо. При цьому як безхазяйна річ дана квартира у передбаченому законом порядку не визнавалась. Позивачі вказали, що більше двадцяти років добросовісно, безперервно та відкрито володіють зазначеною квартирою, жодних дій для приховування цього факту не здійснювали, а тому вважають, що набули право власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю. За таких підстав позивачі просять визнати за [PERSON] та [PERSON] за набувальною давністю право спільної часткової власності по 1/2 частці за кожною на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 22.01.2024 позовна заява залишена без руху та позивачам наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 29.01.2024 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. 01.02.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 28.02.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 28.02.2024 судове засідання відкладене на 26.03.2024 у зв`язку із неявкою позивача [PERSON] 26.03.2024 судове засідання відкладене на 11.04.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи. 11.04.2024 судове засідання відкладене на 08.05.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи. 08.05.2024 судове засідання відкладене на 05.06.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Козак Т.І. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач додатково пояснила, що право на проживання у спірній квартирі разом із членами своєї сім`ї набуте її матір`ю [PERSON] з тих підстав, що остання працювала у колгоспі «Перемога». Зазначила, що протягом 13 років проживає у м. Тернополі, однак постійно навідує свою матір, яка і досі проживає у спірній квартирі. У судове засідання 05.06.2024 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 05.06.2024 представник відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та при вирішенні позову поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому\~цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Частиною першою ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ч. 1 ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Суд встановив, що [PERSON] з 28.09.1988 та [PERSON] з 08.05.2003 по даний час зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Указане підтверджується відомостями з паспортних документів позивачів (а.с. 7-10, 12-14), довідкою Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 139 від 02.10.2023 (а.с. 18) та будинковою книгою на указане домоволодіння (а.с. 19-22). Так, в обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що більше двадцяти років добросовісно, безперервно та відкрито володіють квартирою за адресою: [ADDRESS] , жодних дій для приховування цього факту не здійснювали, а тому вважають, що набули право власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю. При цьому у постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Разом з\~тим позивачі\~вказали,\~що спірна\~квартира передана\~позивачу [PERSON] \~для проживання\~разом із\~членами її\~сім`ї з тих підстав, що остання працювала у колгоспі «Перемога», який станом на 1996 рік був власником даної квартири. Указане свідчить, що набуття у володіння позивачем [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] було не безтитульним, а відбулось з підстав перебування особи у трудових відносинах із власником нерухомого майна. Тобто [PERSON] на момент вселення у спірну квартиру була обізнана про власника цієї квартири та усвідомлювала, що таке вселення відбувається з правових підстав, а саме унаслідок виділення їй роботодавцем житла. Крім цього, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).\~ Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 (справа № 357/1902/16-ц). Позивачі, обґрунтовуючи таку підставу набуття спірного майна у власність за набувальною давністю, зазначили, що встановити власника квартири за адресою: [ADDRESS] , неможливо. При цьому як безхазяйна річ дана квартира у передбаченому законом порядку не визнавалась. Так, як вбачається з інвентарної справи на дванадцятиквартирний житловий будинок, розташований на [ADDRESS] , власником указаного нерухомого майна станом на 12.07.2007 було приватне агропромислове підприємство «Перемога» (а.с. 23-25). Згідно з відповіддю Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1291 від 27.10.2023 право комунальної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області не зареєстроване. Разом з тим позивачі не надали суду доказів того, що станом на даний час приватне агропромислове підприємство «Перемога» є припиненим, а також докази на підтвердження правонаступника указаного підприємства. При цьому зі змісту рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.11.2015 у справі № 921/686/14-г/6, що наявне у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/54578945, вбачається, що даним рішенням зобов`язано громадську організацію «Пайовики Довжанки» (с. Довжанка\~\~Тернопільського району Тернопільської області, вул. Тернопільська, 29, ідентифікаційний код 38687749) передати безоплатно до комунальної власності територіальної громади села Довжанка в особі Довжанської сільської ради наступне майно: 12-ти квартирний житловий будинок (гуртожиток), розташований за адресою: [ADDRESS] , балансовою вартістю 406142 грн (в тому числі сарай, вартістю 38185 грн). Указане свідчить про те, що спірне нерухоме майно серед іншого перебувало у власності громадської організації «Пайовики Довжанки», про що позивачі суд не повідомляли та докази щодо таких обставин суду не надавали. Так само позивачі не надали суду докази того, чи виконане указане судове рішення та чи передане безоплатно до комунальної власності територіальної громади села Довжанка в особі Довжанської сільської ради спірне нерухоме майно, а у разі невиконання рішення суду докази того, у чиїй власності залишилось таке майно. Суд вважає, що позивачі не довели суду належними та достатніми доказами, що спірне майно станом на даний час не належить на праві власності іншій особі та що встановити такого власника неможливо. При цьому у судовому засіданні суд з`ясовував у позивача та її представника, чи не бажають останні скористатись правом заявлення клопотань, у тому числі про подання чи витребування доказів, однак останні жодних клопотань суду не заявили. При цьому суд критично оцінює посилання сторони позивача на наявність судових рішень, якими визнавалось за набувальною давністю право власності на інші квартирі, розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки такі рішення були постановлені ще у 2012 році, тобто до постановлення рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.11.2015 у справі № 921/686/14-г/6. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачі сплатили судовий збір у сумі 1288 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 15.01.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed