Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У січні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 7 жовтня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, під час якого у сторін народилося двоє синів, зокрема, [INFO] син [PERSON] . Позивач посилається на те, що він не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідач постійно відсутній з родиною, може декілька днів не перебувати за місцем проживання. [PERSON] піклується про сина [PERSON] , має з ним тісний психологічний контакт, тому саме з нею він має залишитись проживати. Крім того, останні три місяці [PERSON] перестав утримувати родину і є підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від подальшого утримання сина. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2024 року (а.с.14) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 лютого 2024 року (а.с.20-21) позовна заява [PERSON] була залишена без руху. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 21 лютого 2024 року (а.с.22-23) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2024 року (а.с.72) було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, а також зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради надати висновок щодо розв`язання спору між сторонами щодо визначення місця проживання [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Вона посилається на неможливість збереження шлюбних відносин між нею та [PERSON] . На тепер сторони, повнолітній син [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] продовжують жити в квартирі [ADDRESS] . Продукти харчування для родини, одяг та канцелярію для сина сторони купляють за спільні кошти. Комунальні платежі за утримання квартири сплачує [PERSON] . Останні півроку ліки придбаває також відповідач. [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу і не бажає вживати заходи примирення з позивачем. Сторони та їх сини живуть разом в одній квартирі. [PERSON] заперечує проти визначення місця проживання [PERSON] , оскільки він досяг 14-річчя і має право самостійно визначати з ким він хоче жити. Крім того, відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина, оскільки він здійснює його матеріальне забезпечення самостійно. Продукти харчування сторони купляють разом. Приготуванням їжі для всіх членів сім`ї раніше займалась [PERSON] , останні 5-6 місяців готує відповідач. [PERSON] за спільні кошти сторін був придбаний одяг, комп`ютер. Відповідач придбав [PERSON] мобільний телефон, також він самостійно сплачує за його заняття в тренажерному залі. У сина є банківська картка, куди [PERSON] кладе грошові кошти. Тому [PERSON] просить задовольнити позов частково, розірвавши шлюб з позивачем, а у задоволенні іншої частини позову просить відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Осецька Н.О. заперечує проти визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] та на розсуд суду вирішити іншу частину позовних вимог. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 7 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області,\~про що\~був складений\~відповідний актовий\~запис №97.\~Позивачу було\~присвоєно прізвище\~« [PERSON] ».\~Ці обставини\~підтверджуються копією\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого повторно\~17\~січня 2024року (а.с.6). [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 3 «Загальні положення», главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки», главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» та главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 4. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. За правилом ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. б. щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина та стягнення аліментів на його утримання. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За правилом ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керувався суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю та не бажає вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, примушування [PERSON] до шлюбу не допускається. [PERSON] також не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , належить розірвати. Крім того, [PERSON] слід відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». б. щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина та стягнення аліментів на його утримання. Встановлено, що на момент подачі позову до суду син сторін [PERSON] був неповнолітнім та на момент розгляду справи йому виповнилось вже 16 років. Відтак місце проживання неповнолітньої дитини визначається самостійно [PERSON] , а не в судовому порядку. Зокрема, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №591 від 27травня 2024 року (а.с.77) було відмовлено у наданні висновку до суду щодо розв`язання спору про визначення місця проживання [PERSON] . Пред`явлення до суду батьками вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю. Тому у задоволенні позову в цій частині вимог [PERSON] належить відмовити. Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов №89 від 30 квітня 2024 року (а.с.76) вбачається, що [PERSON] , відповідач, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в квартирі [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він разом з батьками та старшим братом живе у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] може не бути вдома декілька днів, зокрема і через волонтерську діяльність, в той час як батько [PERSON] завжди знаходиться вдома. Раніше продукти харчування купляли батьки, останні 5-6 місяців продукти купляє батько і вони з ним готують їжу. На його банківську карту перераховують грошові кошти і батько, і мати. Крім того, [PERSON] сплачує за спортзал, який відвідує [PERSON] . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не надала докази здійснення нею самостійного утримання сина [PERSON] . Навпаки, в судовому засіданні і позивач, і [PERSON] не заперечували спільного утримання неповнолітньої дитини, придбання йому продуктів харчування, одягу, шкільного приладдя, перерахування грошових коштів на його банківську карту. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що останні півроку саме відповідач купує ліки сину у разі потреби, а також здійснює утримання квартири [ADDRESS] , де фактично продовжують проживати сторони та їх два сини. Ці обставини свідчать про добровільне утримання відповідачем [PERSON] . З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Тому у задоволенні позову в цій частині вимог [PERSON] слід відмовити також. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір в загальному розмірі 2422 гривень 40 копійок за вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання. Ця обставина підтверджується квитанціями від 24 січня 2024 року та 15 лютого 2024 року (а.с.13, 25). Пред`явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок (2422,40 / 2).

Outcome: partial