Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що їй, на праві приватної власності, належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 серпня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року. Вказує, що відповідач, [PERSON] являється її сином. Стверджує, що як вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №597335 від 13 лютого 2024 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , проте відповідач [PERSON] фактично не проживає в житловому приміщенні понад два роки без поважних причин. Зазначає, що як їй відомо, починаючи з 2022 року, відповідач [PERSON] проживає за кордоном, та не збирається повертатись в Україну. Також, як вбачається із закордонного паспорту відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] , останній неодноразово перетинав кордон та тривалий час проживав за межами України. Вказує, що згідно Акту підтвердження факту проживання в квартирі (будинку, гуртожитку) від 28 квітня 2024 року, виданого ТОВ «МАЙСТЕР-ХХІ», в квартирі [ADDRESS] , проживають лише вона (позивачка), та її син - [PERSON] . Стверджує, що відповідач [PERSON] не бере участі у витратах на утримання будинку, в утриманні житла участі не бере, не сплачує комунальні платежі і взагалі квартирою не цікавиться. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує, щодо задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачці [PERSON] , на праві приватної власності, належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 серпня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року. /а.с. 6-8/. Так, права власника жилого приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] являється сином позивачки [PERSON] /а.с. 10/. Як вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №597335 від 13 лютого 2024 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] /а.с. 9/, проте відповідач [PERSON] фактично не проживає в житловому приміщенні понад два роки, що підтверджується його особистою заявою /а.с. 68/ та поясненнями сусідів /а.с. 50-56/. Також, як вбачається із закордонного паспорту відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] та посвідки, останній неодноразово перетинав кордон та тривалий час проживав за межами України. /а.с. 11-18/. Згідно Акту підтвердження факту проживання в квартирі (будинку, гуртожитку) від 28 квітня 2024 року, виданого ТОВ «МАЙСТЕР-ХХІ», в квартирі [ADDRESS] , проживають: позивачка [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] /а.с. 19/. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. У відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивачки вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не є власником квартири, безпідставно значаться зареєстрованими за адресою місцезнаходження квартири, не несе будь-яких витрат на утримання житла, чим чинить позивачці перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивачки,\~як власника\~зазначеної вище\~квартири,\~підлягають захисту\~шляхом визнання\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~внаслідок його\~відсутності у\~ньому без\~поважних причин.\~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved