Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із позовом у якому просив визнати дії відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] протиправними; зобов`язати відповідача поновити реєстрацію місця проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у квітні 2023 року йому стало відомо, що його з донькою знято з реєстрації місця проживання. 14.02.2022 ТОВ «ФК «Дніфпрофінансгруп» у порядку Закону України «Про іпотеку» звернуло стягнення на предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS] . Проте, з будь-яким позовом, у тому числі про звернення стягнення на предмет іпотеки та/або зняття з реєстрації осіб, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду не зверталося. Вважають таке зняття з реєстрації без відповідного рішення суду, протиправним та таким, що порушує житлові права позивачів. Ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. 15.08.2023 від представника відповідача надійшла заява, у якій відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вимоги позивача ґрунтуються на нормативно-правових актах, які втратили чинність. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Здійснюючи зняття з реєстрації позивачів за заявою власника житла, відділ реєстрації обліку громадян не порушував права позивачів на користування житлом.\~ Ухвалою суду від 15.01.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання, яким завершено розгляд справи, представник позивача\~ - адвокат Жура Н.В. до відеоконференції не приєдналася з технічних причин. На підставі ч.5 ст.212 ЦПК України, з урахуванням змісту заяви від 07.05.2023 у якій представник позивача просила у разі відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, розглянути справу без її участі,\~ а також враховуючи, що неявка представника не перешкоджає розгляду справи по суті, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача Виконавчого комітету Новомосковської міської ради в особі відділу реєстрації та обліку громадян у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить розглянути справу з урахуванням позиції, викладеної у заяві від 14.08.2023. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі. Вказав, що орган опіки та піклування погоджує зняття з реєстрації лише дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у судове засідання повторно не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] , а також його малолітня донька [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами по справі та підтверджується копією паспорта позивача та копіями заяв про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (а.с.4,60). Власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , яка придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В. р.№2644. На підставі договору іпотеки від 11.07.2008 №849715/ФЛ-3, [PERSON] як іпотекодавець передала, а ВАТ «КБ «Надра», як іпотекодержатель, прийняло зазначену квартиру в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 11.08.2008 за договором іпотеки №849715/ФЛ, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (а.с.8-14). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.01.2022 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» мало статус іпотекодержателя за вищезазначеним договором іпотеки. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2023 року власником (іпотекодержателем) квартири за адресою: [ADDRESS] є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору іпотеки №849715/ФЛ-3 від 11.07.2008, договору про відступлення прав вимоги №509 від 17.07.2020 (а.с.55-56). 28.03.2023 року до органу реєстрації Виконавчого комітету Новомосковської міської ради звернувся власник вищевказаної квартири - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в особі [PERSON] , який діяв на підставі\~ довіреності, із заявою про зняття [PERSON] та [PERSON] з задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), що підтверджується копіями відповідних заяв (а.с.60). З матеріалів справи вбачається, що до заяви про зняття особи з реєстрації надано довіреність від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в особі директора [PERSON] ,\~ на ім`я [PERSON] , строком дії до 26.08.2023; копію статуту ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; копію договору іпотеки від 11.07.2008; Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію паспорта представника власника; квитанцію про сплату адміністративного збору (а.с.55-61). 28.03.2023 року відділ реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради зняв [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Водночас Основний Закон України так само гарантує право кожного на житло, невід`ємною складовою якого є заборона на примусове позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції). Вказане конституційне положення знайшло своє закріплення у статті 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Заборона виселення фізичної особи або примусового позбавлення її житла іншим чином, крім випадків, встановлених законом, передбачена і у нормі частини четвертої статті 311 ЦК України. Сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування житлом врегульоване нормами статті 405 ЦК України та статті 156 ЖК України, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 ЖК України), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлові відносини тісно пов`язані з правом особи на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, порядок реалізації яких визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання місце проживання» (далі також - Закон № 1382-IV). За змістом положень цього Закону місцем проживання особи є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає. Відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV (у редакції, що була чинною до 01.12.2021) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З 01.12.2021 набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 (далі також - Закон № 1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. На підставі цього Закону були внесені зміни до низки законодавчих актів, у тому числі і до Закону № 1382-IV, з якого було виключено статтю 7. Стаття 2 Закону № 1871-IX дає визначення, що орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи; реєстр територіальної громади - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для обробки визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації у порядку, визначеному цим Законом; реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи; Частина перша статті 18 Закону № 1871-IX визначає, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них (пункт 2). Частиною тринадцятою цієї норми передбачено, що орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. Відповідно до положень Закону № 1871-IX постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 було затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)(надалі за текстом Порядок). Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Відповідно до п. 50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Відповідно до п. 61 Порядку у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. Судом установлено, що\~ зняття позивача та його дитини із зареєстрованого місця проживання було здійснене органом реєстрації за наслідком подання власником спірного житла усіх необхідних для цього документів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», проте зазначену статтю виключено на підставі Закону України. № 1871-IX від 05.11.2021. Також позивач посилається на Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, які станом на момент зняття позивачів з реєстрації також втратили чинність. Суд відхиляє доводи позивача про відсутність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням). На підставі вищезазначеного порядку передбачено право власника подати заяву про зняття із зареєстрованого/задекларованого місця проживання без судового рішення. Станом на час вчинення дій щодо зняття з реєстрації, а також станом на час розгляду справи судом, власником спірного житла є ТОВ «Дніпрофінансгруп», при цьому власником та відповідачем із дотриманням визначеного порядку здійснено дії щодо зняття з реєстрації позивача на підставі заяви власника. Судом установлено, що відділ реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради діяв у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено ч.2 ст .19 Конституції України, перевіривши особу та повноваження представника власника, а також законні підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивачки відповідно до вимог Порядку. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем у позовній заяві не зазначено та не підтверджено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо зняття з зареєстрованого обліку місця проживання позивача та його малолітньої дитини, тому позовні вимоги є безпідставними. Крім того, суд звертає увагу на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 в справі № 489/3691/20 вказано, що спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного суду від 20.03.2024 у справі № 496/2584/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного належним відповідачем в даній справі за позовом [PERSON] має бути особа, за заявою якої позивача та його донька були зняті з реєстрації місця проживання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». До суду від позивача не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а тому, згідно приписів ст. 51 ЦПК України суд був позбавлений можливості вирішити питання щодо заміни неналежного відповідача належним відповідачем. При цьому, інтереси позивача у даній справі представляв адвокат, який в силу свого статусу обізнаний з наслідками пред`явлення позову до неналежного відповідача. Враховуючи встановлене, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем [PERSON] , який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , позовні вимоги не підлягають задоволенню. За правилом, установленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Отже з огляду на результат розгляду справи судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed