Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явила через суд позов до ТОВ «Фінансова компанія Дебт Коллекшн» з вимогами визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №175203, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапченком Є.М. 15 червня 2021 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Дебт Коллекшн» заборгованості в розмірі 6\~404 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що пред`явлена до стягнення заборгованість у зазначеному розмірі не є безспірною, оскільки вона не має ніяких зобов`язань перед цим Товариством, а відповідачем про наявність боргу їй не повідомлялося. Надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу та його розміру. Нотаріус не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчинення виконавчого напису був зобов`язаний перевірити наявність підстав для цього, зокрема з`ясувати, чи є умови для такої дії, зважаючи на зміст договору та вимоги законодавства. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис не відповідав вимогам законодавства, оскільки вчинений не на передбаченому борговому документі\~кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому не підлягає виконанню. Також позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати. що складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 10 січня 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у сприянні позивачу у збиранні доказів шляхом постановлення ухвали про витребування у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів щодо виконання виконавчого напису № 175203, приватного виконавця Київської області Говорова П.В. належним чином завірених копій виконавчого провадження № 68601359, а також у ТОВ «Фінансова компанія Дебт Коллекшн» належним чином завірених копій документів щодо розміру заборгованості позивача перед відповідачем (а.с. 34-35). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову; зупинено стягнення, що проводиться на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 203/69/24 (а.с. 37-39). Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, при цьому 01 лютого 2024 року уповноважена особа отримала поштовий конверт з копією ухвали та копією позовної заяви з додатками. Вимоги ухвали суду від 10 січня 2024 року щодо витребування документів не виконав (а.с. 46). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень щодо позову не подавав, при цьому копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви разом із доданими до неї документами направлялися останньому засобами поштового зв`язку на його адресу, що зазначена в позові, проте конверт повернувся із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, при цьому 12 січня 2024 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками останньому направлялися на його електронну адресу, та згідно довідки про доставку електронного листа такі доставлені приватному виконавцю 12 січня 2024 року. Вимоги ухвали суду від 10 січня 2024 року щодо витребування документів не виконав (а.с. 43). Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапченком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 175203, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», яке є правонаступником ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», заборгованості за кредитним договором № 3268402482/254021, укладеного 29 лютого 2020 року між ТОВ «Гоуфінг», яке відступило право вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», а останнє. в свою чергу ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн», та [PERSON] , за період з 29 лютого 2020 року по 09 червня 2021 року в розмірі 6\~404,00 грн. (а.с. 10-11, 12, 13). 10 лютого 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Гореликом Євгеном Борисовичем відкрите виконавче провадження № 68601359 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 175203 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» заборгованості в розмірі 6\~404,00 грн. В подальшому, 05 жовтня 2023 року зазначене виконавче провадження передано приватному виконавцю Говорову Павлу Володимировичу та прийняте останнім до свого провадження (а.с. 14, 15-17). Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявних договірних відносин із позивачем, як і не надано доказів наявної у позивача заборгованості, невиконаних або порушених зобов`язань за укладеною з цим товариством чи іншою особою угодою, зокрема, виписки по рахунку, інших бухгалтерських документів, як і не надано розрахунку заборгованості, з зазначенням періоду виникнення заборгованості та суми такої, з огляду на що перед судом не доведено належними та допустимими доказами наявність договору між позивачем та відповідачем або його правонаступництва за кредитними зобов`язаннями між позивачем та іншою банківською чи фінансовою установою, та, відповідно, і наявність зобов`язань позивача перед відповідачем, в тому числі за нотаріально посвідченою угодою, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати безспірною стягнуту за виконавчим написом нотаріуса заборгованість. Одночасно, суд відзначає, що вимоги ухвали суду від 10 січня 2024 року про витребування належним чином завірених копій виконавчого напису та документів на підставі яких він виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не виконані, у зв`язку з чим, з огляду на ненадання відповідачем документів, з якими це товариство звернулося за виконавчим написом до нотаріуса, наявність підстав для видачі виконавчого напису перед судом відповідачем не доведена за розгляду справи не встановлена. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк\~«Приватбанк»\~про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Сторонами не доведена наявність зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем, що виникали б на підставі укладеного договору, в тому числі і на підставі нотаріально посвідченої угоди, у зв`язку з чим не доведена наявність як самої заборгованості та її підстави, так і обставини безспірності останньої. Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо форми правочину, за яким передбачена можливість вчинення такого напису, а також щодо змісту документів стягувача на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання виконавчого напису № 175203 вчиненого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивач за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в загальному розмірі 1\~816,80 грн. (судовий збір за пред`явлення цього позову в розмірі 1\~211,20 грн., а також судовий збір за заяву про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн.). Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved