Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

30 квітня 2024 року ТОВ "Факторинг партнерс" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що в ході укладення договору факторингу між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та ТОВ "Факторинг партнерс" останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 555161515580 від 03 грудня 2021 року. Згідно укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 11 500,00 грн, строком на 30 днів, під проценти. Відповідач умови договору належним чином не виконував, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, що становить 29 459,20 грн, з яких 11 500,00 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 17 959,20 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь 29 459,20 грн заборгованості за кредитом, 9 000,00 грн витрат на правову допомогу та 3 028,00 грн судового збору. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надав, причини неявки суду не повідомив. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Главою 10 "Розгляд справ у порядку спрощеного провадження" Розділу ІІІ ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611,625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 03 грудня 2021 року між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та [PERSON] укладено договір позики № 555161515580 (а.с. 5-6) на підставі Заявки на позику від 03 грудня 2021 року, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим індитифікатором, відповідно до якого позикодавець надає позику на умовах строковості, зворотності, платності, у розмірі 11 500,00 грн, на строк 30 календарних днів під проценти, вказані у п. 1.1.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до п. 1.1.1 Договору сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: - знижена процентна ставка загальна на період, що перевищує пільговий період, 1.53 % на день (560 % річних) від суми позики у межах строку надання позики, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня , що слідує за датою закінчення такого строку; - стандартна процентна ставка, фіксована 2,60 % за день (950 % річних) від суми позики застосовується у межах строку надання позики, якщо позичальник не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Графіком платежів № № 555161515580-1 (Додаток № 1 до Договору) визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с. 8). Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки надано в Розрахунку вартості кредиту (Додаток № 2 до Договору), відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 16 793,20 грн, з яких 11 500,00 грн - тіло кредиту, 5 293,20 грн - проценти за користування кредитом (а.с. 9). На підтвердження своїх вимог позивачем також надано Паспорт позики ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" (а.с. 10-12), "Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" (а.с. 13-17). 03 грудня 2021 року ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" у виконання взятих на себе зобов`язань перерахувало на картковий рахунок, вказаний відповідачем, грошові кошти в сумі 11 500,00 грн (а.с. 18). 18 грудня 2023 року між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та ТОВ "Факторинг партнерс" укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 555161515580 від 03 грудня 2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 555161515580 від 03 грудня 2021 року, загальна заборгованість становить 29 459,20 грн, з яких 11 500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 17 959,20 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 21). Разом з тим, із договору позики слідує, що сторони обумовили строк кредитування - 30 днів, за які позичальник зобов`язався сплачувати проценти у разі повного погашення боргу в зазначений строк за зниженою процентною ставкою- 1, 53 % на день, та у разі прострочення вказаного строку за стандартною процентною ставкою - 2,60 % від суми позики. Велика палата Верховного суду у постанові по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Позиція Великої палати ВС полягає в тому, що проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої палати ВС (пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12). Сторонами обумовлено строк дії договору - 30 днів. Відтак, проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку позики, саме з 03 грудня 2021 року по 02 січня 2022 року. Тобто, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не мав права додатково нарахувати проценти за користування позикою за період після настання терміну повернення позики, в даному випадку після 02 січня 2022 року, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем. Отже, зважаючи, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо сплати основної суми боргу за договором позики від 26 травня 2020 року, чим порушено права позивача, тому таке порушення підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 20 479,60 грн, з яких 11 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 979,60 грн (299,32х30) - заборгованість за простроченими процентами, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 105,00 грн (3 028,00 х (100 х 20 479,60 : 29 459,20): 100). Позивач просив стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надано договір № 15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року (а.с. 34-35), Прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с. 35-зворот-36), платіжну інструкцію (а.с. 36-зворот), заявку про надання юридичної допомоги № 29 від 02 квітня 20214 року (а.с. 37), витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 09 квітня 2024 року (а.с. 38). Враховуючи співмірність наданих АО "Лігал Ассістанс" послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, ціною позову, беручи до уваги те, що позов було задоволено частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6 256,50 грн (9 000,00 х (100 х 20 479,60 : 29 459,20): 100). На підставі ст.ст. 207,\~526,\~527,\~530,\~536,\~546,\~549,\~610-611,625,\~628,\~629,\~639,\~1048,\~1049,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: approved