Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс?, в якому просила суд: - стягнути з ТОВ ?ФК ?Авансар? на її ( [PERSON] ) користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 10 605, 82 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн., судовий збір у розмірі 968, 96 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис№90729, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? заборгованості в сумі 25 084, 41 грн. 22 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] по виконанню вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. 15 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 07 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про арешт коштів боржника. В межах виконавчого провадження [NUMBER] проведені виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №90729, у зв?язку з чим, з [PERSON] було стягнуто 10 605, 82 грн. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2023 року (справа №296/9130/23) виконавчий напис №90729 від 05 квітня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. На думку [PERSON] , вищезазначені обставини, свідчать про те, що стягнуті в межах виконавчого провадження грошові кошти є безпідставно стягнутими, а тому, позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Позивачка та її представник в судове засідання не з?явилися; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; просили суд, провести розгляд справи за їх відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №90729 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №010-99939-290813 від 30 серпня 2013 року на користь ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс?, за період часу з 21 травня 2020 року по 12 березня 2021 року у розмірі 25 084, 41 грн (а.с.10). 22 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] по виконанню виконавчого напису №90729, вчиненого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ?ФУ ?Сіті Фінанс? заборгованості в розмірі 25 084, 41 грн. (а.с.8 ). 15 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.9). 07 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.11 ). Як вбачається із відповіді приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 21 лютого 2024 року за №9057, в межах виконавчого провадження [NUMBER] проведені виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №90729, у зв?язку з чим, з [PERSON] на користь ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс ? було стягнуто: 300, 00 грн. - повернення авансового внеску на здійснення витрат по виконавчому провадженню, 10 305, 82 грн. - в рахунок погашення боргу, а всього 10 605, 82 грн. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2023 року (справа №296/9130/23) позов [PERSON] задоволено, ухвалено: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №90729, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? заборгованості у розмірі 25 084, 41 грн. (а.с.13-15). Рішення суду набрало законної сили. Загальні підстави для виникнення зобов?язання у зв?язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов?язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов?язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України, може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а тому, суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? коштів у розмірі 10 605, 82 грн., примусово стягнутих за виконавчим написом №90729, вчиненого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Головкіною Я.В., оскільки, останній визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ( ч. 3 ст.133 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26 лютого 2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі ? Двойних проти України ? від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом справи, суду було надано: копію договору №б/н24 про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2024 року; копію акту прийому -передачі наданих послуг від 05 березня 2024 року до договору №б/н24 про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2024 року; копію рахунку б/н від 05 березня 2024 року на оплату правничої (правової)допомоги на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 08 лютого 2024 року; копію квитанції №9335-3474-8742-5828 від 07 березня 2024 року про оплату за правову допомогу, згідно рахунку від 05 березня 2024 року (а.с.28, 29, 30,32). Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу ?розумного обґрунтування? розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved