Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

08 листопада 2023 року до Славутського\~міськрайонного суду\~Хмельницької області надійшла позовна заява від Комунального\~підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування поданого позову представник позивача вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме иайно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Опалювальна площа вказаної квартири складає 62,20 м?. КП «Славутське ЖКО» обслуговує зазначений будинок, а саме: надає послуги з теплопостачання. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 93 874,38 грн. станом на 01 листопада 2023 року. За таких обставин представник КП «Славутське ЖКО» звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість зі сплати комунальних послуг в сумі 93 874,38 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2 684 грн. Ухвалою суду від 22.11.2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні. 23.11.2023 року від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача [PERSON] , який на час звернення із позовом до суду помер. Ухвалою суду від 23.11.2023 року закрито провадження у справі за позовом Комунального\~підприємства "Славутське\~житлово-комунальне\~об`єднання" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача [PERSON] . 24.01.2024 відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про застосування у даній справі строків позовної давності, оскільки позивачу було відомо про наявність заборгованості відповідачів, тому до стягнення підлягає заборгованість в межах строку позовної давності. 06.06.2024 в судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що в її квартирі встановлене індивідуальне опалення, послуги з теплопостачання в обсязі, вказаному у розрахунках позивача їй не надаються, нею самостійно було ініційовано проведення експертного дослідження, яке підтверджує надання послуг позивачем у виді транзиту, бо в її квартирі залишилися труби, через які надаються послуги з теплопостачання до інших квартир будинку [ADDRESS] . Крім того, вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності, оскільки ні вона, ні її батьки в добровільному порядку не сплачували послуги з теплопостачання, [PERSON] за життя користувалася пільгами, тому частково здійснювалася монетизація пільг шляхом перерахування часткової оплати послуг з теплопостачання на рахунок позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши докази у справі в їх сукупності та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Вказаному праву споживача кореспондує обов`язок виконавця послуг щодо забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону. Згідно із ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону, згідно ст. 10 вказаного Закону. За нормами Закону споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку є своєчасна сплата спожитих житлово-комунальних послуг. Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року №630 визначено, що споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації та фактично отримувати теплову енергію, а відповідно до ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. Як передбачено ст. 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З доказів наданих суду вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.01.2007 року відділом приватизації житла та комунального майна Славутської міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 25.01.2007 р № 46, прийнятого на виконання вимог ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем надання житлово-комунальних послуг мешканцям м. Славута визначено комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об`єднання». Власником будинку [ADDRESS] в особі Славутської міської ради. Управителем даного будинку, в якому мешкає відповідачка є комунальне підприємство «Славутське ЖКО», яке надає послуг із теплопостачання. Рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради від 15.10.2020 № 338, 22.09.2022 №269 встановлені тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування, та постачання) та послуги з постачання теплової енергії. Рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради від 04.11.2020 р. № 371, від 31.12.2020 р. № 450, від 01.12.2021 № 392 встановлені скориговані тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення. З урахуванням тарифів, встановлених відповідними рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради та розрахунку позивача, в результаті не сплати послуг за теплопостачання за відповідачкою [PERSON] станом на 01.11.2023 року утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 93874,38 грн. З доказів наданих суду відповідачкою [PERSON] вбачається, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2015 року стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП "Славутське ЖКО" заборгованість за послуги із теплопостачання в сумі 6 394, 66 грн. за період із жовтня 2010 року до жовтня 2014 року. Постановою державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 21.11.2018 року, виконавче провадження № 682/2179/14-ц закінчено у зв`язку із фактичним виконанням рішення. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2017 року у ВП № 48712830 про зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відновити раніше діючу систему центрального опалення у квартирі [ADDRESS] , виконавче провадження закінчено, оскільки рішення боржником добровільно не виконано, державним виконавцем були винесені постанови про накладення штрафу в порядку, передбаченому ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" та підготовлене подання до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення. Постановою державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 21.11.2018 року, виконавче провадження № 682/3578/14-ц про стягнення в сумі 6394,66 грн. на користь КП "Славутське ЖКО" закінчене у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду. Відповідно до висновку експерта № 240105/1-ФМ від 17.01.2024 року, проведеного на замовлення відповідачки [PERSON] , сумарна тепловіддача відкрито прокладених трубопроводів, які знаходяться в квартирі [ADDRESS] становить 650 Вт. Згідно розгорнутого розрахунку заборгованості, наданого позивачем слідує, що нарахування оплати за послуги з теплопостачання здійснювалися позивачем помісячно із жовтня 2018 року, до цього сальдо заборгованості без зазначення періоду часу становить 29330,78 грн. Крім того, у зазначеному розрахунку вказано, що з листопада 2019 року до січня 2023 року оплата послуг з теплопостачання частково здійснювалася за рахунок монетизації пільг. Ухвалою суду від 15.03.2024 року, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо оплат з особового рахунку [PERSON] послуг з теплопостачання за адресою : [ADDRESS] за період з листопада 2019 року по січень 2023 року. Крім того, судом витребувано інформацію від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розміру та нарахування пільг (субсидія, монетизація пільг) [PERSON] за послуги з теплопостачання за адресою : [ADDRESS] за період з листопада 2019 року по січень 2023 року та перерахування їх на рахунок КП «Славутське ЖКО». З відповіді Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради від 18.04.2024 року слідує, що перерахування коштів на рахунок КП «Славутське ЖКО» здійснювалося відповідно до п.11 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затвердженого Постановою КМУ № 373 від 17.04.2019 шляхом перерахування Мінсоцполітики коштів у сумі загального розміру пільги, а не в розрізі за кожну окрему послугу в АТ «Ощадбанк», який самостійно здійснює розрахунки з організаціями - надавачами послуг у визначеній законом послідовності. До відповіді долучено повідомлення про надання пільг [PERSON] за період з 11.2019 року до грудня 2022 року. На запит суду АТ КБ «Приватбанк» надав інформацію стосовно оплати з особового рахунку [PERSON] послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2019 по січень 2023, відповідно до якої платежі на оплату теплопостачання не виявлено. З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.05.2024 року слідує, що [PERSON] надавалася пільга відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Виплату пільги за січень 2023 року здійснено в грошовій формі шляхом зарахування коштів на поточний банківський рахунок [PERSON] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». За період з листопада 2019 року по грудень 2022 року надання пільг, в тому числі у безготівковій формі здійснювалося органами соціального захисту населення. Рішенням суду встановлено факт самовільного відключення системи центрального опалення в квартирі, що належить відповідачці [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , вказану обставину не заперечує відповідачка. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, із подальшими змінами, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до пунктів 25, 26 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише в будинку в цілому. Для вирішення даного питання представник споживачів будинку повинен звернутися з відповідною заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади для розгляду питання відключення споживачів від мережі. Комісія після вивчення наданих документів приймає рішення, яке оформлюється протоколом: при позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту автономного (індивідуального) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Такий проект розроблює проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником, з подальшим узгодженням проекту з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Відповідно до правової позиції стосовно змісту п.п. 25, 26 Правил, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1706 цс 15: самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчать про виконання послуг позивачем, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 ( далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за № 1478/11758 (із змінами, що діяв на час відключення квартири відповідачки від системи центрального опалення). На час розгляду справи не відновлено раніше діючу систему центрального опалення у квартирі [ADDRESS] , про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження, про це зазначає і відповідачка [PERSON] . Тому суд виходить із того, що послуги із теплопостачання надаються відповідачці через систему центрального опалення, яка підведена до квартири [ADDRESS] , а тому повинні оплачуватися незалежно від наявності укладеного договору про надання послуг. Суд не приймає до уваги висновок експерта № 240105/1-ФМ від 17.01.2024 року, наданий відповідачкою [PERSON] , відповідно до якого сумарна тепловіддача відкрито прокладених трубопроводів, які знаходяться в квартирі [ADDRESS] становить 650 Вт, оскільки він не є допустимим та достатнім доказом, що підтверджує фактичне споживання теплової енергії, оскільки обстеження в квартирі відповідачки ані позивачем, ані власником будинку [ADDRESS] , яким є територіальна громада м.Славута в особі Славутської міської ради з метою перевірки стану системи центрального опалення в квартирі, не проводилося, а тому за таких обставин зазначений доказ не може бути об`єктивним та достатнім для здійснення перерахунку наданих послуг з теплопостачання, нарахованих позивачем. Тому відповідачка продовжує залишатися споживачем послуг, що надаються позивачем, які вона зобов`язана оплачувати. Здійснене [PERSON] самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення, є протиправним та не тягне за собою зняття теплового навантаження на будинок й припинення нарахувань за користування централізованою системою опалення, а відтак і скасування нарахованого боргу. Саме такого висновку дійшов також Верховний Суд України й у справі № 6-295цс15 від 20 квітня 2016 року, у постанові № 6-582цс15 від 18 листопада 2015 року, що також відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у справі № 915/89/16 від 02 березня 2018 року, тому відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання. Разом із тим, відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Окремо варто звернути увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого був неодноразово продовжений. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 року дію карантину продовжено до 30.04.2023 року. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків позовної давності, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України. Під час розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом в листопаді 2023 року, до цього останній раз заборгованість за послуги з теплопостачання стягувалася за рішенням суду від 26.02.2015 року за період 2010-2014 року, а тому заборгованість в сумі 29330,78 грн. є простроченою, оскільки з часу останнього звернення до суду і до 08.11.2023 року, відповідачкою [PERSON] та іншими співвласниками квартири не здійснювалася оплата послуг з теплопостачання. А платежі за надані послуги за період з листопада 2019 року до січня 2023 року здійснювалися державою у виді монетизації пільг [PERSON] - матері відповідачки, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок КП «Славутське ЖКО» поза волею власників квартири, тому вказані платежі не можуть свідчити про визнання ними боргу, а тому не переривають строку позовної давності, який слід рахувати з часу виникнення заборгованості. З цих підстав до стягнення підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 64\~543,60 грн. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 1843,90 грн.

Outcome: partial