Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Нецкар Ю.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що\~21.12.2018 між\~ [PERSON] та [PERSON] \~був укладений договір позики, в подальшому до якого було внесено зміни на підставі Договорів про внесення змін до Договору позики, за умовами якого [PERSON] було надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 551400,00 грн, \~що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на момент укладення договору складає 20000,00 доларів США, строком до 01.11.2022, а відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати щомісячно проценти за користування позикою в розмірі 4,0% до 20-го числа поточно місяця, які нараховуються на фактичний залишок заборгованості за позикою, виходячи з кількості днів користування позикою у місяці. Зазначає, що на підтвердження наявності заборгованості за договором наявні розписки, зокрема в розписці від 25.10.2022 відповідачкою визнано наявність заборгованості в розмірі 49053,00 доларів США та підтверджено внесення змін до Договору позики та Договору іпотеки. В забезпечення належного виконання зобов`язань за зазначеним договором\~позики\~між\~ [PERSON] та [PERSON] \~був укладений Договір іпотеки, посвідчений\~21.12.2018\~року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу\~Попович Ю.О.,\~зареєстрований в реєстрі за №7309,\~за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] , загальною площею\~61,7\~кв.м., про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №150740361 від 21.12.2018 року. [PERSON] \~не виконала\~взяті на себе зобов`язання, а саме обов`язок сплачувати грошові кошти відповідно до умов договору\~позики, внаслідок чого станом на 25.02.2023 у відповідачки перед позивачкою утворилась заборгованість, яка становить 2102554,81 грн., що складається з заборгованості за основною сумою позики 731372,00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 1371182,81 грн. Позивачкою було направлено відповідачці письмову вимогу від 05.12.2023 про погашення грошових зобов`язань, проте станом на 25.02.2023 відповідач своїх зобов`язань не виконала. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 21.12.2018 у розмірі 2102554,81 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 36,7 кв.м. та кухні, загальна площа 61,7 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21.12.2018 в розмірі 2102554,81, що складається з заборгованості за основною сумою позики 731372,00 грн., та заборгованості по відсотках в розмірі 1371182,81 грн. на користь [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог ЗУ "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю. Відзив мотивує тим, що на виконання умов та положень Договору позики відповідачем представнику позивача [PERSON] , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, повернуто грошові кошти у розмірі 20000,00 доларів США, як повне погашення заборгованості за договором позики, що підтверджується розпискою від 29.07.2021. Вказує, що представництво [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 29.01.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О., за реєстровим №255, інтересів позивача підтверджується зокрема і наявними в матеріалах справи договорами про внесення змін до Договору іпотеки та Договорами про внесення змін до Договору позики. Зазначає, що вищевказані зміни в Договір іпотеки вносились сторонами виключно з огляду на існування у відповідача заборгованості перед позивачем по сплаті процентів у гривні за користування позикою. Відтак, на думку представника відповідача, заборгованість відповідача перед позивачем за основним зобов`язанням погашена у повному обсязі. Щодо повернення відсотків вказує на те, що з огляду на отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 551400,00 грн., сплаті позивачу підлягали 22056,00 грн. за 1 календарний місяць користування позикою. Також, звертає увагу на відсутність будь-якої прив`язки процентних платежів до долара США (на відміну від суми основного зобов`язання) та необхідність розрахунку їх саме у гривні передбачена як Договором позики, так і Договором іпотеки, а тому можливим було б стягнення з відповідача на користь позивача процентів у гривні в період від укладення Договору позики до моменту фактичного погашення заборгованості, тобто по 29.07.2021. Відтак, на думку представника відповідача, вимоги позивача в частині сплати відсотків на підставі долученого ними до матеріалів справи розрахунку є необгрунтованим та до задоволення не підлягають. Окрім цього, зазначає, що з огляду на те, що відповідно до Договору про внесення змін та доповнень до Договору позики від 25.10.2022 та Договору про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 25.10.2022 остаточний строк виконання зобов`язання визначений як 01.11.2022, вимоги позивача про стягнення процентів з 01.11.2022 по час звернення до суду також задоволенню не підлягають. Позивач в судове засідання 30.05.2024 не з`явилась, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задоволити такий у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 30.05.2024 не з`явилась, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного із доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено,\~що 21.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до п.1 вищевказаного договору позики [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 551400,00 грн., що є еквівалентом 20000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 27.57 гривень), при цьому [PERSON] отримує у власність грошові кошти в сумі 551400,00 грн., що є еквівалентом 20000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 27.57 гривень), терміном до 21.12.2020 року; [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти до вищевказаного терміну в гривнях в сумі, що буде еквівалентом 20000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент повернення вищевказаних грошових коштів. Згідно п.2 Договору позики за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник зобов`язується до 20-го числа поточного місяця сплачувати позикодавцеві 4,0% в місяць; проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за позикою, виходячи з кількості днів користування позикою у місяці. В подальшому, між сторонами неодноразово (21.12.2020, 21.01.2021, 29.01.2021, 02.02.2021, 09.02.2021, 25.03.2021, 29.03.2021, 28.05.2021, 08.06.2021, 11.06.2021, 16.06.2021, 22.06.2021, 25.06.2021, 30.06.2021, 06.07.2021, 21.07.2021, 23.07.2021, 27.07.2021, 30.07.2021, 01.12.2021, 01.06.2022, 01.08.2022, 30.09.2022, 07.10.2022, 25.10.2022) укладались Договори про внесення змін до Договору позики від 21.12.2018, якими змінювався термін повернення позики. В забезпечення виконання зобов`язань, укладених у простій письмовій формі за договором позики, укладеним 21.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] , 21.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за №7309, відповідно до положень якого [PERSON] передано в іпотеку [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 36,7 кв.м. та кухні, загальна площа 61,7 кв.м. За домовленістю сторін об`єкт нерухомості оцінено у 1088800,00 гривень. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, посвідченого 06.12.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луцевич М.Д. за реєстровим №812; право власності на предмет іпотеки зареєстровано 06.12.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луцевич М.Д. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 29305109, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1714180846101, про що 06.12.2018 виданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 148417773 (п.3 Іпотечого договору). Пунктом 4 Іпотечного договору від 21.12.2018 передбачено, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, а також відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, збитки, завдані порушенням основного зобов`язання чи умов данного договору. В подальшому, між сторонами неодноразово (21.12.2020, 21.01.2021, 29.01.2021, 02.02.2021, 09.02.2021, 25.03.2021, 29.03.2021, 28.05.2021, 08.06.2021, 11.06.2021, 16.06.2021, 22.06.2021, 25.06.2021, 30.06.2021, 06.07.2021, 21.07.2021, 23.07.2021, 27.07.2021, 30.07.2021, 01.12.2021, 01.06.2022, 01.08.2022, 30.09.2022, 07.10.2022, 25.10.2022) укладались Договори про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого 21.12.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О., за реєстровим №7309, якими змінювався термін повернення позики. 21.12.2020, 21.01.2021, 02.02.2021, 09.02.2021, 25.03.2021, 29.03.2021, 28.05.2021, 08.06.2021, 11.06.2021, 16.06.2021, 22.06.2021, 25.06.2021, 30.06.2021, 06.07.2021, 21.07.2021, 23.07.2021, 27.07.2021, 30.07.2021, 01.12.2021, 01.06.2022, 01.08.2022, 30.09.2022, 07.10.2022 та 25.10.2022 [PERSON] надавались письмові розписки, відповідно до яких остання підтверджувала суму заборгованості згідно договору іпотеки та позики, який укладено 21.12.2018 (за реєстровим №7309). Згідно наданої востаннє розписки від 25.10.2022 [PERSON] заборгувала грошові кошти згідно договору іпотеки та позики, який укладено 21.12.2018 в розмірі 49053,00 доларів США. Оригінали вказаних розписок досліджено в судовому засіданні. Заперечень щодо дійсності таких представником відповідача не заявлялось. Згідно наданих суду Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №150738176 від 21.12.2018 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О. зареєстровано іпотеку та внесено запис про реєстрацію обтяження на підставі Іпотечного договору за реєстровим №7309, виданого 21.12.2018 приватним нотаріусом Попович Ю.О.; предмет обтяження квартира [ADDRESS] ; індексний номер обтяження 44779006 від 21.12.2018; обтяжувач [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] . У зв`язку з внесенням змін до Іпотечного договору від 21.12.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни, про що зроблено відповідні записи, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №238053031 від 21.12.2020, №241351076 від 21.01.2021, №242424077 від 29.01.2021, №242771067 від 02.02.2021, 243706562 від 09.02.2021, №249926249 від 25.03.2021, №250353379 від 29.03.2021, №258935031 від 28.05.2021, №260562346 від 08.06.2021, №261236625 від 11.06.2021, №261956892 від 16.06.2021, №262665407 від 22.06.2021, №263323218 від 25.06.2021, №263767586 від 30.06.2021, №264654453 від 06.07.2021, №266931579 від 21.07.2021, №267338450 від 23.07.2021, №267802392 від 27.07.2021, №268364374 від 30.07.2021, №287881711 від 01.12.2021, №301872918 від 01.06.2022, №306317110 від 01.08.2022, №311360988 від 30.09.2022, №311965691 від 07.10.2022. Позивачкою проводилися\~заходи досудового\~врегулювання спору,\~у зв`язку\~з чим 05.12.2022 [PERSON] направлено [PERSON] Вимогу-повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики, відповідно до якого вимагала у 30-ти денний строк здійснити повне погашення заборгованості станом на 31.10.2022 згідно Договору позики від 21.12.2018 в розмірі 1793799,54 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 49053,00 доларів США), з яких 731372,00 гривень (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 20000,00 доларів США) заборгованість за основною сумою позики та 1062427,54 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 29053,00 доларів США) заборгованість по сплаті відсотків. Вказану вимогу скеровано позивачкою відповідачці засобами поштового зв`язку цінними листами з описом вкладення (№7901414731824 та №7901414731816). Судом встановлено, що позивачкою виконано свої зобов`язання за Договором позики від 21.12.2018 у повному обсязі, а саме передано у власність відповідачки грошові кошти в сумі 551400,00 грн., що є еквівалентом 20000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 27.57 гривень). Вказане стороною відповідачки не заперечується. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як на підставу виконання відповідачкою [PERSON] зобов`язань перед [PERSON] згідно Договору позики від 21.12.2018, представником відповідачки надано суду копію Розписки від 29.07.2021, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] 20000,00 доларів США. Згідно довіреності, посвідченої 29.01.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О. та зареєстрованої в реєстрі за №255, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з наступних питань: - укладення та підписання від її імені договорів про внесення змін та доповнень до договору позики від 21.12.2018, укладеного між нею та [PERSON] , та до Іпотечного договору, посвідченого 21.12.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О., за реєстровим №7309 або розірвання укладених вищевказаних договорів, на умовах, відомих представнику; - зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] та вилучення запису про обтяження та іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору, посвідченого 21.12.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О., за реєстровим №7309. Представником позивача в судовому засіданні не заперечувалось передання [PERSON] грошових коштів в розмірі 20000,00 доларів США. Судом також встановлено, що вказана передача грошових коштів в розмірі 20000,00 доларів США відображена і у письмових розписках від 27.07.2021 та 30.07.2021, оскільки згідно письмової розписки від 27.07.2021 [PERSON] підтвердила заборгованість перед [PERSON] за договором позики та іпотеки від 21.12.2018 у розмірі 49135,00 доларів США, а згідно письмової розписки від 30.07.2021 [PERSON] підтвердила заборгованість перед [PERSON] за договором позики та іпотеки від 21.12.2018 у розмірі 29305,00 доларів США. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що [PERSON] здійснено передачу грошових коштів у розмірі 20000,00 доларів США саме в рахунок погашення заборгованості за основною сумою позики, виходячи з наступного. З наданої представником відповідачки копії розписки від 29.07.2021 не вбачається, що [PERSON] отримано грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США від [PERSON] саме на погашення заборгованості перед [PERSON] по Договору позики від 21.12.2018 за основною сумою позики. Окрім цього, як вже зазначалось, згідно п.2 Договору позики за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник зобов`язується до 20-го числа поточного місяця сплачувати позикодавцеві 4,0% в місяць; проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за позикою, виходячи з кількості днів користування позикою у місяці. Відтак, вищевказані покликання представника відповідача жодного значення для спірних правовідносин не мають, оскільки проценти за користування позикою нараховувались згідно договору позики від 21.12.2018 не на суму позики, а на фактичний залишок заборгованості за позикою Жодних інших доказів належного виконання відповідачкою зобов`язань по сплаті заборгованості за договором позики перед позивачкою суду не надано. Відтак, неналежне виконання відповідачкою взятих на себе договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивачки. Згідно наданого Розрахунку заборгованості за Договором позики від 21.12.2018 станом на 25.02.2023 у відповідачки перед позивачкою утворилась заборгованість, яка становить 2102554,81 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 25.02.2023 складає 57496,18 доларів США), що складається з заборгованості за основною сумою позики 731372,00 грн. (що в\~еквіваленті за\~офіційним курсом\~НБУ 36,5686\~грн.\~за 1\~долар США\~станом на\~25.02.2023\~складає 20000,00\~доларів США)та заборгованості по відсотках в розмірі 1371182,81 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 25.02.2023 складає 37496,18 доларів США). Суд не бере до уваги покликання представника відповідачки на відсутність будь-якої прив`язки процентних платежів до долара США (на відміну від суми основного зобов`язання) та на те, що необхідність розрахунку їх саме у гривні передбачена як Договором позики, так і Договором іпотеки, а тому можливим було б стягнення з відповідача на користь позивача процентів у гривні, виходячи з наступного. Згідно абз.2 п.1 Договору позики від 21.12.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , сторонни домовились, що у випадку зміни офіційного валютного (обмінного) курсу гривні до доллара США, встановленого Національним банком України на момент повернення позики позичальниками, сума позики, що підлягає поверненню, розраховується в гривнях відповідно до офіційного валютного (обмінного) курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на момент повернення позики. Надаючи письмові розписки від 21.12.2020, 21.01.2021, 02.02.2021, 09.02.2021, 25.03.2021, 29.03.2021, 28.05.2021, 08.06.2021, 11.06.2021, 16.06.2021, 22.06.2021, 25.06.2021, 30.06.2021, 06.07.2021, 21.07.2021, 23.07.2021, 27.07.2021, 30.07.2021, 01.12.2021, 01.06.2022, 01.08.2022, 30.09.2022, 07.10.2022 та 25.10.2022 [PERSON] підтверджувала суму заборгованості згідно договору іпотеки та позики, який укладено 21.12.2018 та останньою за часом розпискою від 25.10.2022 підтвердила заборгованість перед [PERSON] в розмірі 49053,00 доларів США. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачці надавалась позика у гривнях з еквівалентом у доларах США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору та сторони домовились про розмір процентів за користування позикою 4% в місяць від фактичного залишку заборгованості за позикою, виходячи з кількості днів користування позикою у місяці, а також враховуючи, що відповідачка наданою письмовою розпискою від 25.10.2022 підтвердила заборгованість в розмірі 49053,00 доларів США, яка виникла внаслідок нарахування 4% в місяць від фактичного залишку заборгованості, суд приходить до висновку, що і розмір процентів за користування позикою повинен обраховуватись у доларах США. Окрім цього, заявляючи про неналежність та необґрунтованість наданого представником позивачки розрахунку за процентами за користування позикою, представником відповідачки контррозрахунку суду не надано. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя). Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку). Положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін). Позивач обґрунтовує своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що боржник не виконав зобов`язання за договором позики належним чином, оскільки допустив утворення заборгованості. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Отже, позивач як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором позики від 21.12.2018 на час розгляду справи судом відповідачкою не погашена; відповідачем (її представником) не спростовано факту наявності заборгованості за даним договором. Разом з тим, для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення. Як вже зазначалось, згідно наданого Розрахунку заборгованості за Договором позики від 21.12.2018 станом на 25.02.2023 у відповідачки перед позивачкою утворилась заборгованість, яка становить 2102554,81 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 25.02.2023 складає 57496,18 доларів США), що складається з заборгованості за основною сумою позики 731372,00 грн. (що в\~еквіваленті за\~офіційним курсом\~НБУ 36,5686\~грн.\~за 1\~долар США\~станом на\~25.02.2023\~складає 20000,00\~доларів США)та заборгованості по відсотках в розмірі 1371182,81 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 25.02.2023 складає 37496,18 доларів США). При цьому, як вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, станом на 25.10.2022 сума заборгованості відповідачки перед позивачкою становить 49053,00 доларів США, з яких 20000,00 доларів США заборгованість за наданою позикою та 29053,00 доларів США прострочені відсотки. В подальшому, за період з 25.10.2022 по 31.10.2022 нараховано 387,05 доларів США процентів за користування позикою (6 днів користування позикою), відтак станом на 31.10.2022 заборгованість відповідачки перед позивачкою становить 49440,05 доларів США, з яких 20000,00 доларів США заборгованість за наданою позикою та 29440,05 доларів США прострочені відсотки. За період з 01.11.2022 по 30.11.2022 нараховано 1950,51 доларів США процентів за користування позикою (30 днів користування позикою); за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 нараховано 2095,05 доларів США процентів за користування позикою (31 день користування позикою); за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 нараховано 2180,45 доларів США процентів за користування позикою (31 день користування позикою); за період з 01.02.2023 по 25.02.2023 нараховано 1830,12 доларів США процентів за користування позикою (25 днів користування позикою). Також,\~як вже\~зазначалось,\~позивачкою проводилися\~заходи досудового\~врегулювання спору,\~у зв`язку\~з чим 05.12.2022 [PERSON] направлено [PERSON] Вимогу-повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики, відповідно до якого вимагала у 30-ти денний строк здійснити повне погашення заборгованості станом на 31.10.2022 згідно Договору позики від 21.12.2018 в розмірі 1793799,54 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 49053,00 доларів США), з яких 731372,00 гривень (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 20000,00 доларів США) заборгованість за основною сумою позики та 1062427,54 грн. (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 31.10.2022 складає 29053,00 доларів США) заборгованість по сплаті відсотків. 05 липня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 295/7309/21, провадження № 61-10115св22 досліджував питання щодо порядку нарахування та стягнення процентів від суми позики. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості\~сторін проценти виплачуються щомісяця\~до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та \~в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі\~№ 723/304/16-ц\~(провадження № 14-360цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів у частині стягнення процентів за користування сумою позики. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі\~№ 444/9519/12\~(провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі\~№912/1120/16\~(провадження № 12-142гс19) вказано, що "проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання". Таким чином, після настання строку повернення позики позикодавець мав право на стягнення з позичальника тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, оскільки проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Відтак, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою 05.12.2022 скеровано Вимогу-повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики, якою встановлено 30-ти денний строк виконання зобов`язання, остання мало право на нарахування процентів відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (4% в місяць від фактичного залишку заборгованості за позикою, виходячи з кількості днів користування позикою у місяці) до 04.01.2023. Після вказаного періоду позивачка мала право на нарахування річних процентів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, оскільки позивачкою (її представником) не заявлено вимогу про стягнення річних процентів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки процентів за користування позикою за період з 05.01.2023 по 25.02.2023 слід відмовити. Відтак, проценти за користування позикою за період з 01.01.2023 по 04.01.2023 слід розраховувати наступним чином. Згідно наданого стороною позивача розрахунку, який не спростовано стороною відповідача, розмір процентів за користування позикою за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 становить 2180,45 доларів США (31 день користування позикою). Відтак, розмір процентів за користування позикою за 1 день становить 70,34 доларів США (2180,45 доларів США : 31 день). Виходячи з цього, проценти за користування позикою за період з 01.01.2023 по 04.01.2023 становить 281,36 доларів США (70,34 доларів США * 4 дні). Здійснюючи підсумок в частині розрахунку розміру процентів за користування позикою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування позикою в розмірі 3729,21 доларів США (за період з 05.01.2023 по 31.01.2023 1899,09 доларів США та за період з 01.02.2023 по 25.02.2023 1830,12 доларів США). Відповідно до відомостей Національного банку України офіційний курс гривні щодо долара США станом на 25.02.2023 становить 36,5686 гривень за один долар США. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивачки слід стягнути заборгованість за договором позики від 21.12.2018 у розмірі 1966182,82 грн. (53766,97 доларів США (20000,00 доларів США заборгованість за наданою позикою + 33766,97 доларів США заборгованість за процентами за користування позикою) * 36,5686 грн.) та слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 36,7 кв.м. та кухні, загальна площа 61,7 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21.12.2018 в розмірі 1966182,82 грн., що складається з заборгованості за основною сумою позики 731372,00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 1234810,82 грн., на користь [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог ЗУ "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно дост. 10 ЦПК Українисуд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, астаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, а також зазначені у поясненнях в судових засіданнях, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Окрім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки вказаний позов задоволено на 93,51%, з відповідачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 22730,41 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved