Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 червня 2013 року, який був зареєстрований у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №54. Даний шлюб розірвано за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси (справа №697/636/18) від 27.06.2018. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі в утриманні та вихованні дитини останнім часом не приймає та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач здоровий та працездатний. З огляду на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16,5% від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує та просить його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився свої інтереси уповноважив представляти адвоката Хорошун О.В. (далі представник відповідача). Представник відповідача адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, через особистий кабінет Електронного суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає частково у розмірі 12,5%, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідач має ще одного сина від іншого шлюбу [PERSON] , та матір похилого віку [PERSON] , яка внаслідок свого віку та стану здоров`я потребує допомоги та те що відповідач є військовослужбовцем та після тривалої служби має ряд травм та поранень, внаслідок чого також потребує лікування. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.2013 (а.с.10). Відповідач має можливість надавати неповнолітній дочці матеріальну допомогу, оскільки згідно доданих до заяви документів [PERSON] перебуває на військовій службі (а.с.30), отже має отримувати регулярний дохід (грошове забезпечення). Згідно доданих до заяви документів відповідач не оспорює того факту, що дочка [PERSON] , перебуває на утриманні позивачки. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на [PERSON] , [INFO] в розмірі 16,5% від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.04.2024 і до повноліття дитини. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір в сумі 1211,20 грн., як така що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави, так як відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved