Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

02.08.2024 [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: - розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № С4/80 на квартиру [ADDRESS] суміжно з АЗС «САТКО», ж/б № [NUMBER] , загальною площею 42,87 кв.м, укладений 06.10.2021 між Приватним акціонерним товариством «Олімп» та [PERSON] ; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Олімп» на його користь грошові кошти в сумі 275\~974,00 грн, сплачені ним за майнові права на квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № С4/80 від 06.10.2021; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Олімп» на його користь 10\~000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди. Обґрунтовано позов тим, що 06.10.2021 між [PERSON] та ПрАТ «Олімп» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С4/80, відповідно до якого ПрАТ «Олімп» зобов`язалося в порядку та на умовах визначених у договорі передати у власність покупцеві майнові права на квартиру [ADDRESS] суміжно з СЗС «Сатко», ж/б № [NUMBER] , загальною площею 42,87 кв.м. Згідно договору запланований термін завершення будівництва і введення в експлуатацію об`єкта нерухомості 2 квартал 2023 року. Виконуючи умови договору, позивач сплатив відповідачу грошові кошти на загальну суму 275\~974,00 грн. У травні 2023 року представники ПрАТ «Олімп» в усному порядку повідомили позивача, що виконання даного договору є неможливим, так як у зв`язку з оголошеним військовим станом на території України, дозвіл на будівництво у продавця обмежений. [PERSON] було направлено претензію керівнику ПрАТ «Олімп», в якій він просив розірвати укладений між ними договір купівлі-продажу майнових прав та повернути йому сплачені грошові кошти в сумі 275\~974,00 грн. Проте, на час подання позовної заяви до суду, відповіді від відповідача він не отримав. Відповідно до пункту 7.4 Договору покупець може розірвати договір, склавши Додаткову угоду з продавцем. Окрім того, відповідно до пункту 7.6 Договору у випадках, передбачених пунктом 7.5, строк виконання сторонами зобов`язань за даним договором відкладається на період, протягом якого діяли обставини та їх наслідки. Сторона, для якої виникла неможливість виконання зобов`язань за Договором повинна повідомити в письмовій формі іншу сторону і не пізніше 10 днів з дня їх настання. Позивач вважає, що продавцем не були виконані вказані умови договору. Також, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки він живе в стані стресу, фактично залишившись без житла і коштів. Моральну шкоду він оцінює в 10\~000,00 грн та просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.08.2023 справу передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова. 13.11.2023 автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі за текстом ЦПК України), справу було розподілено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Требух Н.В. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Требух Н.В. від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України; призначено підготовче засідання на 05.01.2024. 28.11.2023 представниця відповідача адвокат Городнича Т.В. подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, зокрема, що відповідно до пункту 2.1 договору купівлі-продажу майнових прав № С4/80 від 06.10.2021 продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права. Згідно із вказаним договором, передачі підлягають майнові права на квартиру [ADDRESS] . Сторонами в пункті 4.1 Договору було погоджено, що майнові права за цим Договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта, який підписується сторонами не пізніше 20 (двадцяти) робочих днів, з моменту введення об`єкту в експлуатацію, при здійсненні покупцем оплати 100 % загальної вартості майнових прав. Загальна вартість майнових прав за цим договором щодо квартири, на дату укладення Договору складала 662\~334,00 грн. У пункті 5.2 Договору сторонами було визначено графік внесення коштів позивачем. Отже, підписуючи договір, позивач взяв на себе зобов`язання сплатити вартість майнових прав шляхом внесення всієї суми 25-ма платежами, останній з яких до 25.10.2023. Позивач сплатив відповідачу за майнові права лише 275\~974,00 грн, що є порушенням умов договору. Відповідно до пункту 2.6 договору було погоджено, що запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію може бути змінений з обов`язковим письмовим повідомленням покупця. Відповідач листом № 33/29-05 від 29.05.2023 повідомив позивача про зміну термінів завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості на 4 квартал 2024 року. Таким чином, відповідач не допускав жодного порушення умов договору. Відповідач підтверджує можливість виконання своїх зобов`язань за договором і не відмовляється від своїх зобов`язань. Крім того, відповідач не порушував права позивача і не вчиняв жодних протиправних діянь, а тому вимога щодо стягнення моральної шкоди також є безпідставною та необґрунтованою. 20.12.2023 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є такими, що не відповідають реальним подіям та обставинам. До відзиву на позовну заяву відповідач додав повідомлення від 29.05.2023, в якому вказано, що на виконання умов пунктів 6.2.3 та 2.6 Договору запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості змінено на 4 квартал 2024 року. Проте, позивач вказаного повідомлення не отримував. На даний момент будівництво згідно договору не поновлено. Окрім того, позивач зазначає, що в усному порядку відповідачем йому повідомлено про те, що на даний час відповідач чекає закінчення бойових дій, готує документальну частину для поновлення будівництва. Таким чином, позивач вважає, що відповідач не виконав умови пунктів 2.5 та 2.6 Договору, у зв`язку із чим наявні підстави для його розірвання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.01.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.02.2024. 15.02.2024 розгляд справи відкладено на 22.03.2024 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 21.03.2024 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.03.2024 справу прийнято до провадження судді Супруна О.П. та призначено підготовче засідання на 16.04.2024. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.06.2024. У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала та просила задовольнити, представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представниць сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 06.10.2021 між Приватним акціонерним товариством «Олімп» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С4/80 (а.с. 18-27). Відповідно до пункту 2.1 вказаного Договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, прийняти та оплатити майнові права. Згідно із вказаним договором передачі підлягають майнові права на квартиру [ADDRESS] , суміжно з АЗС «САТКО», ж/б № [NUMBER] (пункт 2.2 договору). Відповідно до пунктів 2.5, 2.6 Договору запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості 2 квартал 2023 року; терміни пунктів 2.5, 2.6 можуть бути змінені з обов`язковим письмовим повідомленням покупця, що не є порушенням зобов`язань з боку продавця. Згідно з умовами пункту 4.1 Договору майнові права за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акта. Акт підписується сторонами не пізніше 20 робочих днів з моменту введення Об`єкта в експлуатацію при здійсненні покупцем оплати 100 % загальної вартості майнових прав, що визначена у пункті 5.1 даного договору. Пунктом 5.1 Договору визначено, що сторони погодили, що загальна вартість майнових прав за цим Договором щодо квартири, на дату укладання договору, складає 662\~334,00 грн. Відповідно до пунктів 7.2, 7.4 Договору продавець несе відповідальність за введення об`єкту нерухомості в експлуатацію та підписання Акта; покупець у разі розірвання даного договору зобов`язаний скласти додаткову угоду з продавцем. У випадку розірвання договору укладається відповідна угода з зобов`язанням покупця сплатити неустойку на користь продавця у розмірі 5% від загальної суми договору. На виконання умов договору позивачем було здійснено платежі грошових коштів на користь відповідача, а саме: 07.10.2021 198\~702,00 грн, 17.11.2021 19\~318,00 грн, 22.12.2021 19\~318,00 грн, 24.01.2022 19\~318,00 грн, 22.02.2022 19\~318,00 грн., а всього на загальну суму 275\~974,00 грн (а.с. 27-31) Сторонами не заперечується, що до початку повномасштабного вторгнення забудовник здійснював будівництво житлового будинку. Разом з тим, представниця відповідача наполягала, що під час бойових дій на території м. Чернігова був пошкоджений кран на будівельному майданчику, а тому завершити будівництво у визначені договором терміни не було можливості. Крім того, самим договором не визначено остаточного строку завершення будівництва і сторони погодили можливість зміни термінів з повідомленням покупця, що не є порушенням зобов`язань з боку продавця. В свою чергу відповідач наполягає на тому, що має змогу та виконає своє зобов`язання по будівництву об`єкту нерухомості та введенню його в експлуатацію у змінений строк до кінця четвертого кварталу 2024 року, незважаючи на те, що позивач порушує умови договору та не сплатив всю суму коштів, обумовлену сторонами при його укладенні. На виконання умов пунктів 6.2.3 та 2.6 Договору купівлі-продажу майнових прав № С4/80 від 06.10.2021, ПрАТ «Олімп» направило на адресу позивача рекомендований лист за вих. № 33/29-05 від 29.05.2023, в якому міститься повідомлення позивачу, що запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості змінено на 4 (четвертий) квартал 2024 року (а.с. 61-62). Згідно з пунктом 9.2 Договору сторони передбачили, що будь-які повідомлення чи вимоги, які направляються відповідно до умов даного договору вважаються належним чином врученими іншій стороні, якщо вони направлені поштою цінним листом з повідомленням про вручення або з кур`єром під підпис сторони або представника сторони за поштовою адресою сторони, що вказана серед реквізитів сторін даного договору, крім випадків, коли відповідна сторона попередньо письмово повідомила про зміну своєї адреси. Таким чином, відповідач повідомив позивача про зміну запланованого терміну завершення будівництва в порядку, як це передбачено укладеним між ними договором. Відповідно до статті 651\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом - ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611\~ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. За приписами статті 16\~ЦК України розірвання порушеного договору є способом захисту цивільних прав, оскільки розірвання кредитором порушеного договору спрямоване на припинення правовідношення у такому договорі. Такий спосіб захисту (1) застосовується у відповідь на порушення боржником договору (2) застосовується з ініціативи кредитора (3) спрямований на захист прав кредитора та (4) позбавляє боржника певних суб`єктивних прав. У такому разі боржник позбавляється права вимагати виконання договору кредитором, оскільки розірвання договору тягне для боржника, який допустив порушення, цілком конкретний негативний наслідок - він позбавляється суб`єктивних прав, наданих йому договором. Відповідно до статті 19\~ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас частина друга статті 13\~ЦК України встановлює загальне правило, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, частина друга статті 651\~ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності. Контрагент може порушити як основне зобов`язання, заради якого укладався договір, так і будь-який інший договірний обов`язок. Якщо має місце порушення будь-якого договірного обов`язку, у кредитора теоретично виникає право на розірвання договору, але і таке порушення має бути істотним для наділення кредитора правом на судове розірвання порушеного договору. Оскільки частина друга статті 651\~ЦК України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке положення є неприпустимим, оскільки може підірвати стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності тяжкості порушення і відповідальності. Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення. При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб. Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору: чи не спричинить розірвання договору для нього значної шкоди. Розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованою і відповідати тяжкості правопорушення. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Такий же підхід застосовував у свої практиці Верховний Суд України, який у постановах від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13, від 14.10.2014 у справі № 3-143гс14 зазначив, що у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Одним із проявів добросовісності в зобов`язальних правовідносинах є те, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629\~ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментальних принципів, на якому ґрунтується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язків (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Суд при вирішенні даного позову враховує також ту обставину, що спорудження будинку, на майнові права на квартиру в якому позивач уклав договір з відповідачем 06.10.2021, почалося незадовго до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України і на території міста Чернігова тривали активні бойові дії, а тому на об`єкті будівництва був пошкоджений будівельний кран, що визнається обома сторонами, і будівництво не могло вестися такими темпами, як до військового вторгнення. Разом з тим, суд враховує і позицію відповідача та його наполягання на виконанні умов договору, з урахуванням зміненого строку завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості на четвертий квартал 2024 року, оскільки така умова передбачена укладеним між сторонами договором. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що положення договору щодо встановлення нечіткого та некоректного строку завершення будівництва та введення об`єкта будівництва в експлуатацію (можливість його змінювати безліч разів за ініціативою забудовника в односторонньому порядку) повинно тлумачитись на користь споживачів і таким чином застерігати забудовника у можливості наступної зміни терміну завершення будівництва та введення об`єкта нерухомості в експлуатацію без реального виконання робіт по будівництву, а лише посилаючись на таку умову договору. Верховним Судом неодноразово застосовувався принцип «contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem» слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), зокрема в постановах від 30.01.2024 у справі № 910/903/23, від 17.01.2024 у справі № 201/5221/21, від 11.01.2024 у справі № 902/113/23, від 12.12.2023 у справі № 910/2443/22, від 16.11.2023 у справі № 910/15587/21, від 08.11.2023 у справі № 700/740/17, від 24.10.2023 у справі № 920/1396/15. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.10.2021 у справі № 615/1410/17 з посиланням на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц вказано, що: «Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)». Отже, саме відповідач повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю умови договору щодо строку завершення будівництва, а сама по собі умова договору про можливість змінювати терміни будівництва з ініціативи забудовника не повинна бути тягарем для споживача його послуг та позбавляти права на своєчасне отримання житла. Відповідно до частини першої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладені обставини та надані сторонами докази, суд доходить переконання, що позивачем не доведено істотність допущеного відповідачем порушення умов договору, оскільки умовами договору сторони передбачили можливість зміни терміну завершення будівництва і така зміна відбулася вперше, будівництво належним чином не могло вестися в умовах активних бойових дій, а відповідач у належний спосіб повідомив позивача про зміну терміну завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості на четвертий квартал 2024 року, і цей строк на час розгляду справи не сплинув, а тому наразі суд не вбачає підстав для розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, у зв`язку з чим відсутні і підстави для задоволення вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди як похідної від вимоги про розірвання договору. Ураховуючи викладене,

Outcome: dismissed