Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До Октябрського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) до АТ "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції АТ "Укрпошта" (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави 2), про захист прав споживача, відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди. В обгрунтуванні позовних вимог вказує про те що, 05 лютого 2022 р. через OLX Доставкою був замовлений (номер заказу 1014443725) телефон смартфон мобільний «Iphone 11 pro max 64», вартістю 13000 грн. з комісією банку 135 грн. з доставкою товару «Укрпоштою». Вартість замовлення була сплачена передплатою, що підтверджується квитанцією «Монобанку» N? TOB9-1ATX-А82Т-ЗЕДЕ від 05.02.2022 р. Товар був надісланий 07.02.22. з м. Світловодська за поштовим відправленням 0501617107901 до запитання. Коли позивач з?явився до поштового відділення, йому повідомили, що він «вже отримав посилку». Будь які спроби протягом двох тижнів ходження по кабінетах відповідача, телефонних розмов і спілкування з його працівниками довести, що позивач нічого не отримував, були марні. 22 лютого 2022 р. він звернувся з відповідною заявою до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, на що більше ніж через місяць -24.03.22. отримав листа - відмову. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь [PERSON] 13135 грн. матеріальних збитків і 50000 грн моральної шкоди. ???Покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Октябрського районного суду мста Полтави відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. До суду надійшов відзив, де відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в огляду на наступне. Полтавська дирекція АТ «Укрпошта» є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56 утворено Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» шляхом перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» та визначено ПАТ «Укрпошта» правонаступником УДППЗ «Укрпошта». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 № 728-р «Про перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», Наказу Мінінфраструктури України від 11.11.2015 № 465 Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта») реорганізовано «01» березня 2017 шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство «Укрпошта». Отже, Акціонерне товариство «Укрпошта» (код ЄДРПОУ 21560045) є юридичною особою, що утворене Міністерством інфраструктури України та діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 22 червня 2021 р. №333 (далі - Статут, міститься на у відкритому доступі на сайті АТ «Укрпошта»). Товариство зареєстровано за адресою: вул. Хрещатик, 22, місто Київ, 01001. Відповідно до п. 1.2 Статуту, АТ «Укрпошта» - є приватним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі. Відповідно до п. 4.1. Статуту, засновником Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України. Управління корпоративними правами держави стосовно товариства здійснює Міністерство інфраструктури України. Відповідно до п. 12.1. Статуту управлінням поточною діяльністю Товариства здійснює Генеральний директор. Статтею 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Пунктом 3.8. розділу 3 Статуту визначено право Товариства в установленому законом порядку відкривати (створювати) та закривати філії, інші відокремлені підрозділи у спосіб визначений законодавством та Статутом Товариства. У своїй організаційній структурі Товариство має відокремлені структурні підрозділи - філії, які не є юридичними особами. Право суб`єкта господарювання (підприємств) на відкриття філій, представництв, інших відокремлених підрозділів без створення юридичної особи передбачено ч. 6. ст. 55, ч. 4 ст. 64 ГК України. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 58 ГК України відкриття філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до реєстраційної справи юридичної особи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом. Такий порядок регламентовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Полтавська дирекція АТ «Укрпошта» не мала статусу юридичної особи, та була зареєстрована у якості відокремленого підрозділу юридичної особи, що підтверджується Статутом Товариства, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань які розташовані на офіційному сайті Товариства: https://www.ukrposhta.ua/ua/statutni-dokumenty. Так, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.10.2023 року Полтавську дирекцію АТ «Укрпошта» було закрито у зв`язку з чим, наразі до неї неможливо предявити позов. Таким чином, відповідно до норм цивільного та господарського законодавства Полтавська дирекція АТ «Укрпошта» не є юридичною особою, та на даний час є закритою та як наслідок, в розумінні ч.1 ст.56 ЦПК України не може бути відповідачем у справі. Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначаються Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Вказаними правилами встановлено такий порядок надання послуг поштового зв`язку: - реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина (пункт 89). Так, 07.02.2022 р. з м. Олександрія ВПЗ 28000 було прийнято до відправки поштове відправлення за сформованим автоматично номером №0501617107901 по послузі ОЛХ Доставка, відповідно до умов якої Продавцю на домені olx.ua надається можливість додавати Оголошення з опцією доставки, яка буде виконана Логістичним партнером (в даному випадку таким виступала АТ «Укрпошта»), а Покупцеві придбати Позицію з Доставкою шляхом переказу коштів у національній валюті між поточними рахунками фізичних осіб із використанням електронних платіжних засобів «Переказ з картки на картку». Відправлення приймалося оператором упаковане належним чином до вимог Порядку упакування поштових відправлень, затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 28.09.2017 №1345 в закритому вигляді згідно вимог п. 64 Правил надання послуг поштового зв`язку та розділу 4 та 6 Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес». 10.02.2022 року відправлення надійшло до МВПЗ Полтава (індекс 36000), згідно пояснень оператора МВПЗ Полтава [PERSON] , Клієнт продиктував оператору номер телефону та свої дані, за номером телефону по програмі підтяглася інформація про посилку. Оператор попросила клієнта пред`явити документ який посвідчує його особу, клієнт пред`явив документ зі слів оператора це був паспорт нового зразка у формі ID - картки на ім`я [PERSON] . Оператор відповідно до Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес» запропонувала оглянути поштове відправлення отримувачу, отримувач оглянувши відправлення та перевіривши його вміст вирішив його отримати. Оператор повторно звірила дані зазначені на накладній до відправлення Експрес, а саме: ШКІ, ПІБ отримувача з паспортом пред`явленим отримувачем, після чого поштове відправлення було вручене отримувачу відповідно п.7.2 Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес» та п. 89 п. 64 Правил надання послуг поштового зв`язку. Згідно пояснень оператора МВПЗ Полтава [PERSON] з часом (близько 18-ї години) до відділення звернувся інший клієнт для отримання цього ж відправлення. Клієнт звернувся до іншого оператора, та повідомив оператора про те що він хоче отримати відправлення але в нього додаток Дія. Клієнт продиктував оператору номер телефону та інформація була відсутня, потім клієнт продиктував номер посилки та програма відобразила, що дане відправлення згідно накладної на отримання та програми АРМВЗ вручено 10.02.2022 о 17:19. Після чого оператори стали шукати документ про вручення та клієнт повідомив що це в нього OLX-доставка. Знайшли що відправлення вручено та на документі є підпис клієнта про отримання, той клієнт який намагався вияснити кому було вручено відправлення повідомив що то не його підпис. Відповідно до п. 7.2. Порядком пересилання відправлень «Укрпошта Експрес» (місятяться у відкритому доступі на сайті АТ «Укрпошта»), відправлення Експрес, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в ОПЗ вручаються адресату або контактній особі, яка зазначена на супровідній адресі, за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу. Пунктом 89 Правил надання послуг поштового зв`язку, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством. Слід звернути увагу на те, що жодного правового механізму додаткової перевірки особи чи додаткових вимог її встановлення, чинне законодавство України на даний час не передбачає, тобто для посвідчення особи достатньо надати для огляду документ, передбачений ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Отже, вини (умислу або необережності) Відповідача у втраті Позивачем своєї посилки немає, оскільки працівник видав поштове відправлення №0501617107901 за паспортом громадянина України у форматі ID-картки, як передбачено п. 89 Правилами надання послуг поштового зв`язку та Порядком пересилання відправлень «Укрпошта Експрес», що підтверджується наданими письмовими поясненнями працівника (додаються у додатках до відзиву). Також наведене підтверджується поясненнями оператора який видав поштове відправлення, відповідно до яких встановлено, що порушень та протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи бещз його участі. Представник відповідача у судове засдіання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справ та подані сторонами докази, прийшов до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Ч.1 ст. 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами . Згідно ч.1 ст. 56 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до статті 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56 утворено Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» шляхом перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» та визначено ПАТ «Укрпошта» правонаступником УДППЗ «Укрпошта». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 № 728-р «Про перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», Наказу Мінінфраструктури України від 11.11.2015 № 465 Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта») реорганізовано «01» березня 2017 шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство «Укрпошта». Отже, Акціонерне товариство «Укрпошта» (код ЄДРПОУ 21560045) є юридичною особою, що утворене Міністерством інфраструктури України та діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 22 червня 2021 р. №333 (далі - Статут, міститься на у відкритому доступі на сайті АТ «Укрпошта»). Товариство зареєстровано за адресою: вул. Хрещатик, 22, місто Київ, 01001. Відповідно до п. 1.2 Статуту, АТ «Укрпошта» - є приватним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі. Відповідно до п. 4.1. Статуту, засновником Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України. Управління корпоративними правами держави стосовно товариства здійснює Міністерство інфраструктури України. Відповідно до п. 12.1. Статуту управлінням поточною діяльністю Товариства здійснює Генеральний директор. Статтею 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Пунктом 3.8. розділу 3 Статуту визначено право Товариства в установленому законом порядку відкривати (створювати) та закривати філії, інші відокремлені підрозділи у спосіб визначений законодавством та Статутом Товариства. У своїй організаційній структурі Товариство має відокремлені структурні підрозділи - філії, які не є юридичними особами. Право суб`єкта господарювання (підприємств) на відкриття філій, представництв, інших відокремлених підрозділів без створення юридичної особи передбачено ч. 6. ст. 55, ч. 4 ст. 64 ГК України. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 58 ГК України відкриття філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до реєстраційної справи юридичної особи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом. Такий порядок регламентовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Полтавська дирекція АТ «Укрпошта» не мала статусу юридичної особи, та була зареєстрована у якості відокремленого підрозділу юридичної особи, що підтверджується Статутом Товариства, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань які розташовані на офіційному сайті Товариства: https://www.ukrposhta.ua/ua/statutni-dokumenty. Таким чином, відповідно до норм цивільного та господарського законодавства Полтавська дирекція АТ «Укрпошта» не є юридичною особою, та на даний час є закритою та як наслідок, в розумінні ч.1 ст.56 ЦПК України не може бути відповідачем у справі. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Аналогічного змісту правові позиції викладені, наприклад, у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі №233/1950/19. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. Слід звернути увагу, що відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати завдані збитки наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і збитками, вини. Такий елемент, як наявність збитків, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом. Протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Аналогічна правова позиція відображена й у Постанові Східного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2020 р. у справі № 917/923/20. Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № № 6-2086цс15, стаття 924 Цивільного кодексу України зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Враховуючи вищезазначене, у разі втрати поштового відправлення виконавець несе відповідальність у вигляді обов`язку відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого замовником майна (вартість товару) та витрат замовника щодо оплати вартості послуг поштового зв`язку лише за наявності у його діях вини. Відповідно до ст. 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Доводи Позивача про те, що оператором при видачі посилки не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до видачі відправлення сторонній особі, ґрунтуються на припущеннях. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, вини АТ «Укрпошта», з огляду на вищевикладене немає, оскільки оператор видав поштове відправлення №0501617107901 за паспортом громадянина України, як передбачено п. 89 Правилами надання послуг поштового зв`язку та п. 7.2. Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес», до кола обов`язків представника (оператора) АТ "Укрпошта" не входить перевірка дійсності та належності паспорту, у нього немає таких компетенцій і технічних засобів щоб перевіряти справжність паспорту громадянина України, він може лише зіставити ПІБ з паспорта та ПІБ зазначеного одержувача у накладній, а тому доводи Позивача про те, що представником АТ "Укрпошта" при видачі поштового відправлення не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до втрати посилок є хибними. Тобто жодних порушень закону чи договору з боку АТ "Укрпошта" не відбулося, протиправності поведінки Відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, а тому правових підстав для настання для АТ «Укрпошта» наслідків у вигляді відшкодування шкоди не вбачається. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 23 ЦК України та постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму ВСУ № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Згідно з абз. 2 п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить. Як вбачається з частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведене Позивачем не надано до суду належних доказів в їх сукупності щодо підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони Відповідача позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру Позивача. Крім того, Позивачем некоректно сформульовано саму вимогу, щодо стягнення з Відповідача моральної шкоди, що полягає у невідповідності суми відшкодування («50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)» та відповідно не надано розрахунок моральної шкоди. Позивачем не доведено які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Відповідно до пунктів 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, в Позовній заяві Позивачем не зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань Позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди, перелік документів та\\або інших доказів, якими вона обґрунтовує заподіяння їй моральної шкоди та не вказує на причинно-наслідковий зв`язок саме дій посадових осіб АТ «Укрпошта» та понесеними моральними стражданнями. Позивач, в свою чергу, не надав до суду жодних доказів, які би підтверджували факт того, що йому були нанесені моральні страждання з боку АТ «Укрпошта», не зазначила причинно-наслідковий зв`язок та не надав обґрунтування заявленої суми до стягнення у розмірі 50000,00 гривень, а отже зазначені вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частина друга статті 89 ЦПК України у вказаній редакції). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (частина друга статті 78 ЦПК України). Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Крім того, відповідно до ч.2 та 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За таких обставин, з урахуванням вимог статей 1167, 1174, 1175 ЦК України підстави для покладення на АТ «Укрпошта» відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду відсутні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що не встановлено, та Позивачем не доведено протиправність дій Відповідача, внаслідок яких Позивачу завдано шкоду, та те, що Позивачем не було доведено того факту того, що вантаж було передано іншій особі, а не йому особисто, враховуючи, що порушень законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку АТ "Укрпошта" не було, позов про захист прав споживачів (відшкодування матеріальної шкоди) є безпідставним та недоведеним. Отже, враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed