Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.05.2009 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №854. Від сумісного життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, ведення спільного побуту. [PERSON] щодо [PERSON] вчинено дії, які поліцією оцінені як домашнє насильство, що підтверджується реєстрацією виклику чергового наряду поліції Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області, внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Сторони не підтримують подружніх відносин з 2022 року. Позивач вважає, що сім`я розпалась, тому звернулася до суду з даним позовом. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31.05.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №854. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та 2684,00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024 заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Давидюка Івана Анатолійовича про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 - задоволено. Скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2024 клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Давидюка Івана Анатолійовича про надання подружжю строку на примирення задоволено частково. Надано сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном один місяць, а саме до 29.05.2024. У наданий судом термін сторони не помирилися. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Піпко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили шлюб розірвати, стягнути судові витрати з відповідача. Після розірвання шлюбу відновити позивачу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] суду пояснила, що наданий судом строк на примирення не надав позитивних наслідків, оскільки за цей час вони з відповідачем не бачились і не спілкувалися, тому наполягає на розірванні шлюбу. Представник відповідача - адвокат Давидюк І.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак покладався на розсуд суду. Суду пояснив, що протягом 2022 року, як і у 2023 році подружжя Довбощуків підтримувало стійкі подружні відносини. Відповідач постійно забезпечував сім`ю матеріально, сплачував комунальні послуги, займався утриманням та вихованням дітей, у підтвердження чого надав відповідні копії квитанцій. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 31.05.2009 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №854. Від сумісного життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, ведення спільного побуту. Сторони не підтримують подружніх відносин з 2022 року. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, у наданий судом строк сторони не помирилися. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу за клопотанням позивача відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 23.02.2023 між Адвокатським бюро «Піпко і партнери» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №2. В Договорі передбачено порядок та розмір оплати витрат на правову допомогу (професійну правничу допомогу), зокрема, у п. 3.1 Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. У разі бажання Клієнта заявити до відшкодування витрати на правову допомогу гонорар сплачуються Клієнтом Адвокатському бюро на стадії завершення розгляду справи (до судових дебатів) або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у Справі на користь Клієнта. Також, 08.02.2024 між Адвокатським бюро «Піпко і партнери» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №3. В Договорі передбачено порядок та розмір оплати витрат на правову допомогу (професійну правничу допомогу), зокрема, у п. 3.1 Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. У разі бажання Клієнта заявити до відшкодування витрати на правову допомогу гонорар сплачуються Клієнтом Адвокатському бюро на стадії завершення розгляду справи (до судових дебатів) або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у Справі на користь Клієнта. Відповідач та його представник не подали суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 8740 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved