Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача Представник позивача ТДВ СК «Альфа - Гарант» - адвокат Білинова А.В. звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 93800,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 18 листопада 2021 року в м. Вінниця по вул. Лебединського,19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «RENAULT DOKKER», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] , який зупинився попереду та внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який також від інерційного удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «FIAT SCUDO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі було пошкоджено. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 особою, винною у настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На час ДТП автомобіль [PERSON] марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-0001019791. 04.02.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало заяву №31881 на виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Уніка», яке є страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №245001/4098/0002546 від 20.01.2017, яким застраховано пошкоджений транспортний засіб «RENAULT DOKKER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Порше Лізинг Україна». ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ПрАТ «СК «Уніка», яке має право зворотної вимоги в порядку суброгації, досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування, про що 29.09.2022 уклали угоду щодо погодження розміру та здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку в розмірі 93800,70 грн. 30.09.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт, затверджено рахунок страхового відшкодування та виплачено на користь ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 93800,70 грн. Отже, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у ТДВ СК «Альфа-Гарант» виникло право регресного позову до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до пп. а пп.38.1.1 п.38.1 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~до страхувальника\~або водія\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 18 листопада 2021 року о 19 год. 10 хв. в м. Вінниця по вул. Лебединського,19 керував автомобілем «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння і притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 93800,70 грн., 12000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3028 грн. сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув. ІІ. Заяви, клопотання сторін Представник позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - адвокат Білинова А.В. 07.03.2024 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 82). Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.86). Ухвалу суду від 07.03.2024 направлено на адресу відповідача [PERSON] , зазначену у позовній заяві, однак поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «УКРПОШТА» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 175). 03.04., 25.04. та 15.05.2024 у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача [PERSON] , розгляд справи відкладено на 25 квітня, 15\~травня та\~07\~червня2024 року, виклик відповідача здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 91, 178, 181). Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не прибув по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик у судові засідання (а.с. 91, 178, 181). Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами - немає. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 11.07.2021 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-0001019791. 18 листопада 2021 року в м. Вінниця по вул. Лебединського,19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «RENAULT DOKKER», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] , який зупинився попереду та внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який також від інерційного удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «FIAT SCUDO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі було пошкоджено. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-0001019791 (а.с.8). Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 особою, винною у настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~КУпАП (а.с. 57-58). 04.02.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало заяву №31881 на виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Уніка», яке є страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №245001/4098/0002546 від 20.01.2017, яким застраховано пошкоджений транспортний засіб «RENAULT DOKKER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Порше Лізинг Україна» (а.с.9). ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ПрАТ «СК «Уніка», яке має право зворотної вимоги в порядку суброгації, досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування, про що 29.09.2022 уклали угоду щодо погодження розміру та здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку в розмірі 93800,70 грн. 30.09.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт, затверджено рахунок страхового відшкодування та виплачено на користь ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 93800,70 грн. (а.с. 65-67). За правилами\~ ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПКУкраїни, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до пп. а пп.38.1.1 п.38.1 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 18 листопада 2021 року о 19 год. 10 хв. в м. Вінниця по вул. Лебединського,19 керував автомобілем «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння і притягнуто останнього до адміністративної відповідальності (а.с.60-62). У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у примусовому порядку. Перешкод для\~пред`явлення\~позову простягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування, судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ... Згідно з положеннями ч.1 ст.\~4\~ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За приписами статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до\~практики,\~яка відображає\~принцип належного\~здійснення правосуддя,\~судові рішення\~мають достатньою\~мірою висвітлювати\~мотиви,\~на яких\~вони базуються.\~Межі такого\~обов`язку можуть\~різнитися залежно\~від природи\~рішення та\~мають оцінюватись,\~виходячи з\~обставин кожної\~справи (рішення\~«Руїз Торійа\~проти Іспанії»\~від 09.12.1994).\~Конвенція не\~гарантує захист\~теоретичних та\~ілюзорних прав,\~а гарантує\~захист прав\~конкретних та\~ефективних (рішення\~«Артіко проти\~Італії» від\~13.05.1980). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»). Згідно положень ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, визнати позовні вимоги, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду повторно не прибув. Ненадання [PERSON] відзиву та доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, неприбуття на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими представником позивача. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів у підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «RENAULT DOKKER», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] , який зупинився попереду та внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який також від інерційного удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «FIAT SCUDO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження, внаслідок чого ТОВ «Порше Лізинг Україна» було заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування потерпілому виплатив позивач, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3028 грн згідно платіжної інструкції № 43882 від 21.02.2024 (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант». Поряд з цим представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК\~«Альфа-Гарант» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Згідно з ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно вимог ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару\~та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved