Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулися [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє представник - адвокат Назаренко А.С., з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї на виробництві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, батьками [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] син позивачів [PERSON] під час виконання трудових обов`язків (працював машиністом гірничих виїмкових машин) загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія». [PERSON] за життя був зразковим, відповідальним батьком (створював всі необхідні умови для життя, розвитку, навчання дитини [PERSON] , 2011 року народження), а також був надійним, турботливим сином (піклувався, приділяв багато уваги своїм батькам [PERSON] , [PERSON] ). В зв`язку з загибеллю [PERSON] позивачі [PERSON] , [PERSON] відчувають важкі переживання, пов`язанні з усвідомленням того, що вони ніколи не зможуть побачити свого сина, не зможуть обійняти його, поговорити з ним, поділитися з ним своїми думками, попросити його по допомогу. На момент загибелі сину позивачів було лише 35 років, він би міг ще довго жити. [PERSON] був прекрасним сином, ніжним, люблячим та турботливим, надією та опорою для своїх батьків, завжди був поруч, допомагав позивачам у складних життєвих ситуаціях. Смертю сина позивачам [PERSON] , [PERSON] завдана непоправної втрати, яка полягає у душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію, стражданнях під час поховання, безповоротного навічного прощання з улюбленим сином. [PERSON] , [PERSON] відчувають психологічний дискомфорт та значне порушення душевної рівноваги, яке виражається у постійному відчаї, тривозі, в почуттях пригноблювання, порушенні сну, думках про зустріч старості без сина. На день смерті [PERSON] його малолітньому сину [PERSON] , 2011 року народження було лише 11 років, і складно навіть уявити глибину душевних страждань, рівень психоемоційного потрясіння, що спричинені хлопчику через трагічну несподівану гибель найріднішої людини, коханого тата. Увагу на неосяжний рівень такої втрати слід звернути не просто з урахуванням загальнолюдської природи, а в першу чергу з огляду на міцний сімейний зв`язок, який існував між батьком та сином. [PERSON] , 2011 року народження виховувався в неповній родині, мешкав лише з батьком [PERSON] , який завжди проявляв до сина розуміння, чуйність, турботу та підтримку, матеріально утримував сина без жодної допомоги зі сторони матері дитини. [PERSON] був для сина [PERSON] найкращим другом, прикладом справжнього чоловіка. Дитина більше ніколи не побачить батька, не відчує батьківського тепла, захисту, любові та підтримки, не отримає батьківські настанови та поради у найвідповідальніші моменти життя. Смерть батька призвела до відчаю та душевного болю дитини, через постійні хвилювання, думки про несправедливість життя малолітній [PERSON] став замкнутим, нетовариським. Трагічна смерть батька в такому ранньому віці безумовно є найбільшою та найстрашнішою втратою у житті [PERSON] . [PERSON] загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія». Винною діяльністю роботодавця ТОВ «Шахтобудівельна компанія», проявленою в формі незабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що призвело до нещасного випадку на виробництві, в результаті якого [PERSON] загинув, спричинено рідним потерпілого батькам, та малолітньому сину моральну шкоду,глибокі психологічні та внутрішньо-емоційні страждання, оскільки позивачі втратили близьку людину, назавжди позбавленні можливості отримувати піклування, турботу, матеріальну підтримку. Втрата сина та батька є незворотною, яка не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачів будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Фінансової допомоги для компенсації моральної шкоди відповідачем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в добровільному порядку не надано. Спірні правовідносини сторін підлягають вирішенню в судовому порядку. [PERSON] та [PERSON] з 22.11.1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане 06.10.1987 року Піщанською сільрадою Красноармійського району Донецької області). [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане 12.09.2011 року виконкомом Першотравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області). [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», обіймав посаду машиніста гірничих виїмкових машин. 30 липня 2023 року [PERSON] перебував на робочому місці в підземних умовах ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та виконував покладені на нього трудові обов`язки. 30 липня 2023 року о 19:35 год. на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком трьох потерпілих, в тому числі [PERSON] . З Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 30.07.2023 року о 19:35 год. на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» вбачається наступне: 30.07.2023 року у період з 12:00 год. до 12:30 год. у приміщенні нарядної підземної гірничопрохідної дільниці № 5 помічником начальника видано робітникам 2 зміни наряд на виробництво робіт в 2 північному конвеєрному штреку центральної панелі блока 11 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», ланка робітників у складі 8 осіб, в тому числі [PERSON] отримав наряд на комбайне проведення 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 на 2 метри погонних (безпечне проведення виробки до ПК-44+2,0 з урахуванням результатів прогнозу викидонебезпеки вугільного пласта, проведеного 30.07.2023 року у першу зміну); після отримання наряду працівники ПДПД № 5 2ї зміни переодягнулися у спеціальних одяг, отримали всі необхідні засоби індивідуального захисту, після чого спустились в шахту вентиляційним стволом № [NUMBER] ; з початку зміни до 14:30 год. п`ять працівників, в тому числі [PERSON] виконали роботи з натяжіння стрічки конвеєра 1ЛТ-1000 №2 та перетягування стрічкового перевантажувача прохідницького комбайна КСП-43, після чого ланка робітників приступила до комбайнового проведення виробки, зокрема [PERSON] здійснював управління прохідницьким комбайном КСП-43; о 19:35 год. під час руйнування виконавчим органом прохідницького комбайна КСП-3 породного масиву в нижній правій частині забою стався раптовий викид вугілля та газу, в результаті чого виробка з ПК-44+2,58 до ПК-41+5 була засипана вугіллям дрібної фракції, три робітника, в тому числі [PERSON] опинились від вугіллям; о 21:55 год. членами допоміжної гірничорятувальної команди в районі пересипу зі стрічкового перевантажувача прохідницького комбайна КСП-43 на стрічковий конвеєр 1ЛТ-1000 № 2 з технічного боку 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 (ПК-41+8.7) був виявлений без ознак життя машиніст гірничих виїмкових машин [PERSON] . Причина смерті [PERSON] - механічна асфіксія від здавлення грудної клітини та живота тупими твердими предметами (основна), ускладнилося загальним венозним повнокров`ям і дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряк легенів та головного мозку. Отже, смерть [PERSON] настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується зазначеними вище обставинами. Спір між сторонами по даній справі виник з приводу наявності підстав для відшкодування ТОВ «Шахтобудівельна компанія» моральної шкоди позивачам зв`язку зі смертю сина та батька, який трагічно загинув в результаті нещасного випадку на виробництві. Нещасний випадок із смертельним наслідком, який стався з машиністом гірничих виїмкових машин ТОВ «Шахтобудівельна компанія» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, складено акт за формою Н-1/П та взятий на облік ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Згідно п. 5 Акту спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П основна причина настання нещасного випадку - порушення технологічного процесу (порушення технологічного процесу при комбайновому проведенні 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 ПрАТ «Ш/у «Покровське» в інтервалі ПК-44+2,2-2,58; порушення ст. ст. 6, 14 Закону України «Про охорону праці», ст. 41 Гірничого закону України, п. 17 гл. 1 розд. ІV, п. 4 гл. 1 розд. V «Правила безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10, затвердж. наказом Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці і гірничому нагляді від 22.03.2010р. № 62; п. 2.13 Посадової інструкції гірничого майстра гірничопрохідницької дільниці ТОВ «Шахтобудівельна компанія», п.п. 1.10, 1.12.2 Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поводження в шахті прохідника», п.п. 1.12, 1.23 Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поводження в шахті машиніста гірничих виїмкових машин». З вказаного вбачається, що отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, настання його смерті знаходиться в прямому причинному зв`язку із порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, незабезпечення потерпілому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ТОВ «Шахтобудівельна компанія» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Таким чином, причинний зв`язок між шкодою, спричиненою членам сім`ї смертельно травмованого на виробництві [PERSON] , втратою життєвих зв`язків позивачів з рідною людиною та протиправною поведінкою роботодавця ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - є доведеним, встановленим належними та допустимими доказами. За таких обставин, відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» має обов`язок понести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди членам сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку [PERSON] . У зв`язку із трагічною загибеллю сина [PERSON] позивач [PERSON] прийняв на себе всю відповідальність за життя, здоров`я та подальше майбутнє малолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 2095/22 від 24.11.2023 року малолітньому [PERSON] надано статут дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 2096/22 від 24.11.2023 року [PERSON] призначено опікуном над малолітнім онуком [PERSON] , 2011 року народження. Такі обставини безумовно свідчать, що позивач [PERSON] має обов`язок прикладати зусилля для подальшої організації особистого та сімейного життя, створення належних умов для розвитку, навчання, матеріального утримання малолітнього онука з метою забезпечення дитині гідного майбутнього. Неочікувана раптова смерть сина призводить не тільки до внутрішньо-емоційних хвилювань, пригніченого стану позивача [PERSON] , а й негативно вплинула на її стан здоров`я. Відповідно до довідки Удачненської селищної лікарської амбулаторії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області від 25.12.2023 року - [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря гіпертонічна хвороба ІІ середнього степеню тяжкості, загострення пов`язане з психоемоційною травмою, потребує постійного прийому медичних препаратів, курсів амбулаторного і санаторно-курортного оздоровлення та реабілітації. Проведення відшкодування моральної шкоди також має бути здійснено й на користь дитини загиблого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який проживав разом із батьком однією сім`єю, перебував на його утриманні, є малолітньою особою, втратив назавжди не тільки годувальника, але й батьківську опіку, турботу, підтримку, можливість спілкування з батьком та надію на його підтримку в майбутньому, залишившись зростати сиротою. З психологічної характеристики № 3 від 25.01.2024 року вбачається, що з малолітнім [PERSON] , [INFO] працює практичний психолог Удачненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області. Сумуючи вищевикладене, за встановленням того факту, що стосунки у сім`ї [PERSON] були дружніми, тісними, гармонійними, загиблий [PERSON] за життя піклувався про матеріальний і моральний стан своєї родини, турбувався про батьків, опікувався малолітньою дитиною, був для матері, батька опорою у житті, беззаперечним авторитетом для сина, тому смерть [PERSON] безумовно призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків усіх членів його родини, вкрай негативно вплинула на їх почуття та душевний стан, завдала душевного болю та моральних страждань, змусила нервувати, звертатися за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, та усі вказані чинники у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, вимагали від позивачів значних додаткових зусиль для подальшої організації свого життя, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, - [PERSON] , [PERSON] , який дії також в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] заявляються вимоги стягнення з відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь кожного позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 800 000 гривень, що буде домірним спричиненій позивачам шкоді та достатнім для її відшкодування. Ухвалою суду від 08.04.2024 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 08.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що заявлені позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 30.07.2023 року під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув син позивачів [PERSON] , що підтверджуються Актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку форми Н-1/П, затвердженим 12.09.2023 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці. За висновком комісії: спеціальна комісія оглянула місце нещасного випадку; опитала свідків і осіб, причетних до даного нещасного випадку; ознайомилась з організаційно-розпорядчою та нормативно-технічною документацією; ознайомилась з висновками експерта судово-медичної експертизи: № 295 від 22.08.2023 року, № 298 від 22.08.2023 року, № 297 від 22.08.2023 року, виданими Покровським відділенням КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи»; висновком експертної комісії з розслідування причин аварії, що сталася 30.07.2023 року о 19 год. 35 хв. у 2 північному конвеєрному штреку центральної панелі блока 11 ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» і дійшла висновку, що відповідно до п.п. 2 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 337 від 17.04.2019 року, груповий нещасний випадок, що стався 30.07.2023 року о 19 год. 35 хв. з працівниками ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ»: машиністом гірничих виїмкових машин ПГПД № 5 [PERSON] , прохідником ПГПД № 5 [PERSON] та прохідником ПГПД № 5 [PERSON] пов`язаний з виробництвом. По даному нещасному випадку було складено Акт про нещасний випадок. Нещасний випадок береться на облік у ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ». Спеціальна комісія мала зустріч з членами сімей потерпілих, на якій були розглянуті питання щодо надання роз`яснень з питань, які виникли внаслідок групового нещасного випадку. Звертає увагу суду, що згідно п. 8 Акту про нещасний випадок, до переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, належить і сам потерпілий [PERSON] , який порушив: - ст. ст. 6, 14 Закону України № 2694-ХІІ від 14.10.1992 року «Про охорону праці», ст. 41 Гірничого закону України № 1127-XIV від 06.10.1999 року, п. 17 гл. 1 розд. ІV, п. 4 гл. 1 розд. V «Правила безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10, затверджених наказом Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці і гірничого нагляду від 22.03.2010 року № 62, п. п. 1.12, 1.23 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поводження в шахті машиніста гірничих виїмкових машин». Згідно п. 5 Акту про нещасний випадок основними причинами нещасного випадку у тому числі є порушення потерпілим норм вищевказаних нормативно-правових та локальних актів. До юридичних фактів, які має довести позивач у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розмір такої шкоди. Зі змісту акту про нещасний випадок вбачається, що з потерпілим [PERSON] 30.07.2023 року - в день, коли стався нещасний випадок, був проведений інструктаж з питань охорони праці по професією та видами виконуваних робіт. Згідно ст. ст. 14, 6 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992 року кожний працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Таким чином, наслідки, які настали від нещасного випадку обумовлені і необережністю, діями (бездіяльністю) самого потерпілого [PERSON] , що виявилось у недотриманні останнім вимог нормативних актів з охорони праці, зокрема, ст. ст. 6, 14 Закону України «Про охорону праці». З боку відповідача виконано вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо створення на робочому місці в кожному структурному підрозділі умов праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечив на своєму підприємстві функціонування системи управління охороною праці, а саме: впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці, тощо. Отже, твердження позивачів про порушення відповідачем законодавства про охорону праці не відповідає дійсності. З позовної заяви не вбачається доказів вини підприємства відповідача у настанні нещасного випадку, який призвів до смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог у позовній заві позивачі, зокрема, вказують про те, що відповідачем ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» фінансової допомоги для компенсації моральної шкоди в добровільному порядку не надано. Позивачами не наводяться жодні докази їх звернень як письмових так і усних на підприємство відповідача щодо надання фінансової допомоги компенсації моральної шкоди, а також докази відмови підприємства відповідача у задоволені вказаних звернень позивачів. По-друге, підприємство відповідача надає матеріальну і моральну підтримку родинам загиблих працівників, не виключенням, є і родина позивачів. 07.08.2023 року на ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» було видано Наказ № 186 «Про надання матеріальної допомоги батькам співробітників, які загинули на виробництві». Згідно даного наказу, на виконання п. 12.10 Колективного договору ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», прийнято рішення: - виплатити одноразову матеріальну допомогу [PERSON] на поховання сина [PERSON] , у розмірі трьох середньомісячних заробітків у серпні 2023 року; - виплатити одноразову матеріальну допомогу [PERSON] на поховання сина [PERSON] , у розмірі трьох середньомісячних заробітків у серпні 2023 року. 29.08.2023 року ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та Первинною профспілковою організацією ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» прийнято Спільне Рішення № 1/2 «Про виплату матеріальної допомоги дітям загиблих працівників ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ». Згідно даного рішення [PERSON] - сину потерпілого [PERSON] надано матеріальну допомогу у сумі 6 700,00 грн., [PERSON] - дочці потерпілого [PERSON] надано матеріальну допомогу у сумі 6 700,00 грн. На виконання взятих на себе зобов`язань, відповідачем було виплачено: - [PERSON] матеріальну допомогу у сумі 134 885,97 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 856631 від 14.08.2023 року; - [PERSON] матеріальну допомогу у сумі 134 885,97 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 856632 від 14.08.2023 року; - [PERSON] як законному представнику [PERSON] матеріальну допомогу у сумі 6 700,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 864871 від 31.08.2023 року; - [PERSON] як законному представнику [PERSON] матеріальну допомогу у сумі 6 700,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 864872 від 31.08.2023 року. Таким чином, загальна сума сплаченої відповідачем матеріальної допомоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склала 276471,94 грн. Додатково до сплаченої на адресу позивачів суми грошової допомоги, відповідач також сплатив всі передбачені законодавством податки і збори, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 856639,856637, 856638, 856640 від 14.08.2023 року, 864876, 864877 від 31.08.2023 року. Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем були вжиті заходи фінансової підтримки на адресу позивачів, у тому числі з метою зменшення їх моральних страждань. На думку представника відповідача, у позовній заяві позивачі не надають аргументованих обґрунтувань розрахунку своїх позовних вимог. Відповідач вважає вимоги позивачів щодо сплати кожному з них моральної шкоди у розмірі 800 000,00 грн. такими, що не відповідають засадам розумності та справедливості, а також вимогам діючого законодавства України, а отже є такими, що не підлягають задоволенню. До позовної заяви не долучено висновків медичних установ як підстав для відшкодування моральної шкоди, висновків лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи або медично-консультаційної, медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнали позивачі. [PERSON] був не єдиною повнолітньою дитиною в родині позивачів, який мав зобов`язання піклуватися про батьків, у тому числі забезпечувати догляд у старості, такі обов`язки у рівній мірі несуть і інші повнолітні діти. Згідно паспортних даних позивачів вони мають двох повнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За загальним принципом відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) розмір відшкодування шкоди має бути не більшим за достатній для розумного задоволення вимог заявника і не має призводити до його навіть неістотного збагачення. Розмір моральної шкоди, заявлений позивачами є завищеним та таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. компенсації у подібних справах. Крім того представник відповідача зазначає, що у разі задоволення судом позовних вимог у сумі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, розмір моральної шкоди в такому випадку необхідно стягнути з урахуванням утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивачів в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 30 липня 2023 року о 19 годині 35 хвилин на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» стався нещасний випадок, обставини якого викладені у пункті 4 акту. Так, о 19 год. 35 хв. під час руйнування виконавчим органом прохідницького комбайна КСП-43 породного масиву в нижній праві частині забою стався раптовий викид вугілля та газу (далі - ГДЯ), в результаті якого виробка з ПК-44+2,58 до ПК-41+5 була засипана вугіллям дрібної фракції. [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] опинились під вугіллям. О 21 год. 40 хв. на шахту прибуло відділення 1-го взводу 10 ВГРЗ на чолі з командиром взводу [PERSON] та реанімаційна протишокова група. О 21 год. 55 хв. 30.07.2023 року членами допоміжної гірничорятувальної команди (далі - ДГК) в районі пересипу зі стрічкового перевантажувача прохідницького комбайна КСП-43 на стрічковий конвеєр 1ЛТ-1000 №2 з технічного боку 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 (ПК-41+8,7) був виявлений без ознак життя машиніст гірничих виїмкових машин [PERSON] . За висновком комісії: спеціальна комісія оглянула місце нещасного випадку; опитала свідків і осіб, причетних до даного нещасного випадку; ознайомилась з організаційно-розпорядчою та нормативно- технічною документацією; ознайомилась з висновками експерта судово-медичної експертизи: № 295 від 22.08.2023 року, № 298 від 22.08.2023 року, № 297 від 22.08.2023 року, виданими Покровським відділенням КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи»; висновком експертної комісії з розслідування причин аварії, що сталася 30.07.2023 року о 19 год. 35 хв. у 2 північному конвеєрному штреку центральної панелі блока 11 ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» і дійшла висновку, що відповідно до п.п. 2 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 337 від 17.04.2019 року, груповий нещасний випадок, що стався 30.07.2023 року о 19 год. 35 хв. з працівниками ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ»: машиністом гірничих виїмкових машин ПГПД № 5 [PERSON]., прохідником ПГПД № 5 [PERSON] та прохідником ПГПД № 5 [PERSON] пов`язаний з виробництвом. По даному нещасному випадку було складено Акт про нещасний випадок. Нещасний випадок взято на облік у ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ». Спеціальна комісія мала зустріч з членами сімей потерпілих, на якій були розглянуті питання щодо надання роз`яснень з питань, які виникли внаслідок групового нещасного випадку. Відповідно до пункту 5 Акту причинами нещасного випадку визначені наступні. Порушення технологічного процесу: порушення технологічного процесу при комбайновому проведенні 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» в інтервалі ПК-44+2,2 - 2,58: - виїмка вуглепородного масиву на глибину 2,58 метри за необхідності згідно результатів поточного прогнозу викидонебезпеки вугільного пласта - 2 метри; - виїмка вуглепоролного масиву на глибину від 1,7 метра до 2,08 метра віл останньої закріпленої рами КШПУ-М.20,3 за необхідності проведення виробки на глибину не більше ніж крок встановлення кріплення, тобто не більше 0,5 метра: порушення: ст.ст.6, 14 Закону України «Про охорону праці», ст.41 Гірничого закону України, п.17 гл.1 розд.ІУ, п.4 гл.1 розд.У «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.2.13 «Посадової інструкції гірничого майстра гірничопрохідницької дільниці ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», затверджена генеральним директором ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» у січні 2021 року, пл. 1.10, 1.12.2 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поводження в шахті прохідника», затверджено Наказом Генерального директора ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» №1114 від 07.08.2020, п.п. 1.12, 1.23 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поводження в шахті машиніста. гірничих виїмкових машин», затвердженої |Наказом Генерального директора ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» №1636 від 30.10.2020. Невиконання посадових обов`язків: - відсутність з боку ІТП підземної гірничопрохідницької дільниці № 5 ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» о контролю за діями робітників ПГПД №5 щодо дотримання прийнятої технології при комбайновому проведенні 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ»; порушення: ст.41 Гірничого закону України, п.16 гл.5 розд.ІУ «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.п. 2.1, 2.36 «Посадової інструкції начальника підземної гірничопрохідницької дільниці (заступника, помічника)дирекції з виробництва ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», п.2.13 «Посадової інструкції гірничого майстра гірничопрохідницької дільниці ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», п.2.2 «Посадової інструкції заступника директора з виробництва ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ». Недодержання вимог законодавства про охорони праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які| видано відповідний дозвіл: - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки відповідно до видах дозволів №0675.16.14 від 30.03.2016 та №0144.21.94 від 08.06.2021 при комбайновому проведені 2-го північного конвеєрного штреку блока 11 ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ»; порушення: ст.21 Закону України «Про охорону праці», ст.41 Гірничого закону України, п.3.2 «Посадової інструкції директора з виробництва ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ». Шкідливим та небезпечним фактором визначена робота в умовах небезпечних чинників. Охорона праці. Терміни та визначення основних понять. ДСТУ 2293-2014. [PERSON] помер [INFO] , у віці 35 років. Відповідно до розпорядження Покровської міської військової адміністрації від 24.11.2023 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Підставою слугувало те, що мати дитини [PERSON] , позбавлена батьківських прав рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 05.10.2023 року, батько [PERSON] помер [INFO] . Малолітній [PERSON] користується всіма пільгами для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, передбаченими чинним законодавством України. Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації від 24.11.2023 року призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] . [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, загострення хронічних хвороб пов`язане з психологічною травмою, що підтверджується довідкою медичного закладу. Потребує постійного прийому медичних препаратів, курсів амбулаторного і санаторно-курортного оздоровлення та реабілітації. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі статтею 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. З ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Таким чином, оскільки позивачі були батьками загиблого, малолітня дитина сином загиблого, вони є особами яким має бути відшкодована моральна шкода, завдана смертю їх сина та батька. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 р. № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У постанові Верховного суду від 04.04.2018 року у справі № 212/2362/16-ц Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що винні дії померлого не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представників відповідача про наявність вини загиблого у нещасному випадку, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. Так, відповідно до п. 8 акту, визначено 9 осіб, в тому числі і загиблий, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці. Тобто його вини не є єдиною та беззаперечною. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого нещасним випадком, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності причинного зв`язку між смертю та нещасним випадком, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21). Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову. Позивачі достатньо аргументувала у позовній заяві свої моральні страждання, які їм спричинила смерть сина та батька. Встановити ціну людського життя, повернути сина та батька неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просять стягнути позивачі, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 300000 гривень кожному на користь позивачів - батьків загиблого та 500000 гривень на користь малолітньої дитини. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18та розділом IV цього Кодексу. Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків. Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту). Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Отже, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню. Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Таким чином податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається суми відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21. З урахуванням викладеного, сума, що визначена судом, не підлягає оподаткуванню. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial