Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин між спадкодавцями та про визнання за законом права власності на спадкове майно -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у суд звернулись [PERSON] та [PERSON] до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Ухвалою Козелецького районного суду від 01 квітня 2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. В матеріалах справи міститься: - заява представника позивачів про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів. Відповідач Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Скрипчинською сільською радою 24 серпня 1993 року, актовий запис №9. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для позивачів у справі, [PERSON] та [PERSON] померла є бабою, що підтверджується : копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.1977 громадянки [PERSON] , актовий запис № 6 від 10.11.1977, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2006 громадянами [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 11 від 18.11.2006, присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині - [PERSON] ); копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.1976 громадянина [PERSON] , актовий запис № 13 від 20.12.1976, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.1977 громадянами [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 23 від 10.11.1977, присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині - [PERSON] ); копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, відповідно до якого [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матірю - [PERSON] ; копією запису акта про народження № 19, з якого вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (якій на час народження дитини минуло 24 роки); копією актового запису про смерть [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 69 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , що відносяться до категорії колгоспного двору. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (на той час) частково належав [PERSON] як члену колгоспного двору. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] - [INFO] правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи /оскільки фактично вступили в управління спадковим майном/. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до наданої інформації завідувачем Козелецької державної нотаріальної контори, спадкова справа не заводилась. Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на частки житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, та встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved