Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

18.05.2023 позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту, накладеного головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 19.05.2016, в межах виконавчого провадження №44054864, на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження 40815570. Ухвалою судді від 02.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 31.08.2023 провадження по справі зупинено до вирішення цивільної справи №932/8915/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності. Ухвалою суду від 14.05.2024 відновлено провадження у справі. Узагальнені доводи учасників справи. Мотивування позову зводиться до того, що позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, щодо вказаної квартири зареєстровано обтяження в межах виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто ще 20.07.2020. Наявність оспорюваного обтяження перешкоджає позивачу розпорядитися вказаною квартирою. Доводи відзиву зводяться до наступного. В провадженні суду перебувають цивільні справи про оскарження кредитного договору та договору іпотеки, в межах яких позивач набув право власності на квартиру, а також про скасування рішення, за яким право на квартиру набув позивач. Відповідач вважає, що позивач мав заявити додаткову вимогу про визнання права власності на квартиру. Також відповідачка наводить доводи щодо протиправності набуття права власності на квартиру позивачем. За доводами відповіді на відзив, позивач є власником квартири і задоволення позовної вимоги відновить його права. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до фабули позовної заяви. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. Фактичні обставини справи встановлені судом. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2023, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ ФК «Фінвест Груп» 25.02.2021, на підставі договору іпотеки PCL-301/507/2006 від 27.12.2006 (іпотекодавець [PERSON] ). Із цього ж витягу вбачається наявність зареєстрованого обтяження №40815570 від 19.05.2016 на підставі постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження 44054864, особа, майно якої обтяжено [PERSON] . Постановою державного виконавця від 20.07.2020, прийнятою в межах виконавчого провадження 44054864, виконавчий документ повернуто стягувачу. У постанові вказано про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших. Розгляд справи №200/3309/13 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП\~Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ТОВ «Факторингова Компанія «Фінфест Груп» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, додаткових договорів, додатку до додаткового договору та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП\~Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором триває. Предметом вказаної справи є дійсність договорів, на підставі яких право власності на квартиру набув позивач. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 у справі №932/8915/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна, про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності. В межах вказаної справи оскаржувалося рішення, на підставі якого право власності на квартиру зареєстровано за позивачем. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2\~147,20 грн. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~підстави для\~відмови в\~державній реєстрації\~прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII\~ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16, провадження 14-431цс19). Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187цс18), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно правових висновків постанова Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі №\~2-7763/10, реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим (п.127). Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі (п.128). Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п.130). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. За позивачем зареєстровано право власності на квартиру, арешт з якої він просить зняти. Заперечення правомірності набуття права власності на квартиру позивачем виходять за межі предмета дослідження у даній справі тому їх аналіз судом не здійснюється. Окрім цього, правомірність такого набуття встановлено в межах справи №932/8915/21, у якій брали участь ті самі сторони, що й в даній справі. Арешт накладений на квартиру порушує права власника на розпорядження нею. Зняття арешту відновить права позивача, тому заявлений спосіб захисту є ефективним. Позивач стверджує, що арешт накладено в межах тих самих кредитних відносин, в межах яких позивач набув право власті на квартиру. Разом із цим, виконавчий документ повернуто ще в 2020 році, а зважаючи на факт звернення стягнення на предмет іпотеки, мета для заміни сторони виконавчого провадження відсутня. При цьому у постанові про повернення виконавчого документа вказано про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших обтяжень, проте фактично арешт не знято. Відтак вбачається неможливість захисту прав позивача в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. З огляду на наведене позов підлягає до задоволення повністю. Заперечення відповідача не змінюють вказаного висновку. Так, на час вирішення даної справи кредитний договір та договір іпотеки є чинними. Крім того факт визнання їх недійсними не призведе до автоматичної втрати позивачем права власності на квартиру. Квартира перебуває у володінні позивача (принцип реєстраційного володіння майном), тому позивач не може заявляти позов про визнання права власності чи індикаційний позов. Позивачем правомірно заявлено негаторний позов (вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею). Оскільки суд задовольняє позов, із відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 2\~147,20 грн. Інших судових витрат сторонами не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved