Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Косенко С.В., звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На даний час в період дії воєнного стану [PERSON] тимчасово проживає разом із бабусею та дідусем та знаходиться під їх наглядом, оскільки позивач працює позмінно в шахті. До квітня 2014 року відповідач [PERSON] проживала разом із донькою та цивільним чоловіком [PERSON] . З квітня 2014 року відповідач не проживає разом із дитиною, покинула її та наразі мешкає на території російської федерації. Відповідач не займається вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням, не цікавиться її долею, взагалі жодного разу з того часу коли покинула дитину не зателефонувала, не поцікавилася її справами, повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. З квітня 2014 року позивач виховує доньку самостійно, а тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав. На підставі вищезазначеного представник позивача звернувся до суду із відповідною позовною заявою. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.01.2024 року було прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.02.2024 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив повністю задовольнити. Представник позивача також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові відправлення із судовими повістками, які повернулися до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» в матеріалах справи. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала. В судовому засіданні було опитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що вона є матір`ю позивача, а відповідача вона не бачила вже десять років, ніякий контактів із нею не має та не підтримує. Також в судовому засіданні в якості свідка було опитано [PERSON] , яка пояснила суду, що вона є сусідкою позивача, та мешкає поряд із ним більше десяти років. Останній раз відповідача свідок бачила ще взимку 2014 року. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2009 року. (а.с.8) Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2019 року, відповідача [PERSON] було визнано особою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5-6) Згідно витягу № 15.01-08/4992 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.12.2023 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) У висновку в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 20.12.2023 року, зазначено, що для дитини створені належні умови для проживання та всебічного розвитку. (а.с.9) Згідно довідки № 136 від 06.12.2023 року, як видана Відокремленим підрозділом «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-Видобуток», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві з 26.01.2021 року, та у період з червня 2023 року по листопад 2023 року отримав нарахований дохід у розмірі 144159,19 грн. (а.с.10) У побутовій характеристиці № 199 від 04.12.2023 року, яка видана директором ТОВ «ДЕП № 2» зазначено, що за період проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] характеризується з позитивного боку. (а.с.11) Згідно виробничої характеристики № 1767 від 04.12.2023 року, яка видана ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на [PERSON] , вбачається, що він за час роботи на дільниці зарекомендував себе з позитивного боку, сумлінно та відповідально виконує свої обов`язки, всі розпорядження керівництва виконував якісно та у встановлений час, користується авторитетом серед робітників ділянки та керівництва. Спиртними та наркотичними речовинами не зловживає. (а.с.12) З характеристики на [PERSON] , 18.07.2009 року, № 01-46/74 від 28.12.2023 року, яка видана Добропілсьькою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 19 Добропільської міської ради Донецької області, вбачається, що дівчина проживає разом із бабусею та дідусем, які займаються її вихованням. Батько також приймає активну участь у житті дівчини. Між ними встановлені довірливі, люблячі та позитивні стосунки. (а.с.13) Також згідно психолого-педагогічної характеристиці на [PERSON] № 01-46/75 від 28.12.2023 року, яка видана Добропільською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 19 Добропільської міської ради Донецької області, дівчина проживає разом з бабусею та дідусем. Вони приймають активну участь у шкільному та особистому житті дівчинки. Психологічний клімат в родині позитивний. В ході бесіди учениці задавали питання стосовно матері, [PERSON] відчувала емоційний дискомфорт та говорити про неї не хоче. По словам дівчинки, з мамою вона взагалі не спілкується. Батько приймає активну участь у житті дівчини, багато часу проводять разом. (а.с.14) Згідно листа відповіді Державної прикордонної служби України на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.02.2024 року, зазначено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 року по 11.03.2024 рік в базі даних не виявлено. (а.с.33) У висновку виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1984 року народження, відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено, що орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1984 року народження, відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.51-53) Висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не проявляє відносно своєї дитини турботи та піклування, не проявляє зацікавленості в її долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 164 СК України, суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідач належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, постійно нехтує сімейними цінностями, дитина знаходиться на повному забезпечені батька та фактично позбавлена батьківського піклування зі сторони матері, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що повною мірою відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved