Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

13.03.2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА - Ф» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту. В обґрунтування\~поданого позову\~посилається на\~те,\~26.02.2021\~між ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФОРЗА» та\~ [PERSON] \~укладено Договір\~про надання\~позики \~(в\~електронній формі),\~в тому\~числі на\~умовах фінансового\~кредиту №\~000210231744\~(надалі\~ Договір\~позики 1).\~04.03.2021\~між ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФОРЗА» та\~ [PERSON] \~укладено Договір\~про надання\~позики (в\~електронній формі),\~в тому\~числі на\~умовах фінансового\~кредиту №\~00021035196 (надалі Договір позики 2). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договорів позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на котру в подальшому були перераховані грошові кошти в розмірі 4298,00 грн. за договором № 000210231744 від 26.02.2021, та грошові кошти в розмірі 4298,00 грн. за договором № 00021035196 від 04.03.2021. На умовах Договору позики (пп.1.6.1. п.1) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №000210231744 у розмірі 4298,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 27.03.2021 (п.п.1.6.3, п.1), процента ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1,85 % (пп. 1.6.8. п.1), процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5 % (п.п.5.9. п.5). На умовах Договору позики (пп.1.6.1. п.1) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 00021035196 у розмірі 4298,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 24.03.2021 (п.п.1.6.3, п.1), процента ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1,80 % (пп. 1.6.8. п.1), процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5 % (п.п.5.9. п.5). Кредитодавець свої зобов`язання за Договорами позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договорів позики 1 та 2. Відповідач, в порушення вимог ст.ст.509,526,1054 ЦК України, не виконала свої зобов`язання за договорами позики, не здійснила жодного платежу по Договору позики 1, а по Договору позики 2 здійснила лише одну оплату на суму 90,30 грн, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 28.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №20211028-Ф. Згідно Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021 р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 19 та 106 відповідно. Станом на 24.11.2024 заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики 1 становить 16 943,20 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4\~298,00 грн.; заборгованість по процентам 2385,30 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховані за період з 05.11.2021 по 02.02.2022) 9670,50 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 589,40 грн. (нараховане за період з 28.03.2021 по 23.02.2022). Станом на 24.11.2024 заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики 2 становить 16 115,37 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4\~298,00 грн.; заборгованість по процентам 1624,56 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховані за період з 05.11.2021 по 02.02.2022) 9670,50 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 522,31 грн. (нараховане за період з 25.03.2021 по 23.02.2022). У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 000210231744 від 26.02.2021 в розмірі 16\~943,20 грн, заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00021035196 від 04.03.2021 в розмірі 16\~115,37 грн, а всього 33\~058,57 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 28.11.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.02.2024, за клопотанням представника позивача, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про рух коштів, а саме: надходження коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , що був/є відкритий на ім`я позичальника [PERSON] в день оформлення Договору позики 1 та Договору позики 2. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від неї не надходило, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків. Суд встановив, що 26.02.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 000210231744. Відповідно до умов договору № 000210231744 від 26.02.2021, відповідачу надався кредит в сумі 4298,00 грн. строком на 30 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 26.02.2021 по 27.03.2021. Дата погашення кредиту 27.03.2021, схема кредитування: класична, процентна ставка після пролонгації: 1,85% в день. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (Базова процентна ставка). Реальна річна процента ставка складає 675,22% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 6683,30 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування кредитом 675,22% річних від суми заборгованості за кредитом. Договір набуває чинності з моменту його укладання (підписання сторонами) і діє до закінчення строку дії. Відповідно до додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210231744 від 26.02.2021, сума основного боргу 4298,00 грн., дата погашення кредиту 27.03.2021, період користування 30 днів, сума процентів 2385,30 грн. 04.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00021035196. Відповідно до умов договору № 00021035196 від 04.03.2021, відповідачу надався кредит в сумі 4298,00 грн. строком на 21 день від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 04.03.2021 по 24.03.2021. Дата погашення кредиту 24.03.2021, схема кредитування: класична, процентна ставка після пролонгації: 1,80% в день. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,80% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (Базова процентна ставка). Акційна (пільгова) процентна ставка 0,10%. Реальна річна процента ставка складає 36,52% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4388,30 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування кредитом 36,52% річних від суми заборгованості за кредитом. Договір набуває чинності з моменту його укладання (підписання сторонами) і діє до закінчення строку дії. Відповідно до додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00021035196 від 04.03.2021 року, сума основного боргу 4298,00 грн., дата погашення кредиту 24.03.2021, період користування 21 день, сума процентів 90,30 грн. Згідно виписки за договором б/н за період 04.02.2021 26.02.2021 виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 20.02.2024 року, на картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , 26.02.2021 року були зараховані грошові кошти в розмірі 4298,00 грн. Згідно виписки за договором б/н за період 04.03.2021 04.03.2021 виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 22.05.2024, на картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , 04.03.2021 року були зараховані грошові кошти в розмірі 4298,00 грн. Вище вказані кредитні договори відповідачка у судовому порядку не оспорила, натомість судом встановлено, що отримала кредитні кошти та користувалася ними. 28.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №20211028-Ф, відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до [PERSON] . Між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та ТОВ «ФК «Форза» було підписано реєстр прав вимоги щодо боржників, в тому числі [PERSON] . Відповідно до копії платіжних доручень ТОВ «ФК» «Форза» отримало грошові кошти від ТОВ «ФК «Артеміда - Ф» згідно Договору факторингу. Згідно копії витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу № 20211028- Ф від 28.10.2021, до ТОВ «ФК «Артеміда - Ф» перейшло право вимоги щодо [PERSON] заборгованості 6683,30 грн. 4298,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2385,30 грн. заборгованість по відсоткам за Договором позики 1; заборгованості 5922,56 грн. 4298,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1624,56 грн. заборгованість по відсоткам за Договором позики 2. 03.11.2021 за вих. №№ 337/31, 337/32 ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на адресу відповідача направила повідомлення про відступлення прав вимоги за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000210231744 від 26.02.2021 та № 00021035196 від 04.03.2021. Того ж дня, 03.11.2021 за вих. №№ 338/31, 338/32 ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на адресу відповідача направила вимогу оплатити заборгованість за договорами позики № 000210231744 від 26.02.2021 та № 00021035196 від 04.03.2021, у яких, зокрема, було повідомлено боржника про набуття прав кредитора та заявлено вимогу про добровільну оплату заборгованості до 15.12.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 24.11.2024 заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики 1 становить 16 943,20 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4\~298,00 грн.; заборгованість по процентам 2385,30 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховані за період з 05.11.2021 по 02.02.2022) 9670,50 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 589,40 грн. (нараховане за період з 28.03.2021 по 23.02.2022). Станом на 24.11.2024 заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики 2 становить 16 115,37 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4\~298,00 грн.; заборгованість по процентам 1624,56 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховані за період з 05.11.2021 по 02.02.2022) 9670,50 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 522,31 грн. (нараховане за період з 25.03.2021 по 23.02.2022). При вирішенні справи судом застосовані такі норми законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до Правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Умови щодо нарахування процентів за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами мають визначатися окремими пунктами договору. Так, за умовами пункту 5.9 Договору позики 1 та Договору позики 2 сторони погодили нарахування процентної ставки в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору у розмірі 2,50%. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] уклала договори про надання позики в електронній формі, які підписала одноразовим ідентифікатором із зазначенням реквізитів її банківської картки на котру 26.02.2021 та 04.03.2021 кредитодавцем було перераховані грошові кошти в розмірі по 4298,00 грн відповідно, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» по банківській картці відповідача. 28.10.2021 ТОВ «ФК Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда -Ф» уклали договір факторингу, у зв`язку з чим останнє набуло статусу відносно [PERSON] - кредитора та отримало право грошової вимоги згідно договорів від 04.03.2021 та 26.02.2021. Відповідно до ст. 1082 ЦК фактор повідомив боржника про відступлення права вимоги, а отже [PERSON] зобов`язана здійснити платежі, тобто погасити заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми грошових коштів за договором позики, прострочених відсотків та інфляційних втрат. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої кредитної заборгованості не погасила. В свою чергу відповідачем не надано в судові засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання нею зобов`язань, взятих перед фінансовою установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договорів позики, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До позовної заяви представником позивача долучено копію договору про надання правової допомоги № 20231122-1 від 22.11.2023 року укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», розрахунок суми витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн. з переліком послуг, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001477 від 24.05.2019 року. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 10000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону. Щодо витрат по сплаті судового збору суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684,00 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved