Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до заявлених позовних вимог Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року у розмірі 10115, 22 грн., станом на 11.08.2022 року складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість; 9738, 27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 309, 54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 67, 41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481, 00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином банк вважає, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором у розмірі 1758,90 грн. Відповідач зобов`язання за Договором не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 11.08.2022 року має заборгованість 28950,38 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість; 9738, 27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 309,54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18902,57 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.Звертав увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Просив стягнути з відповідача 10115,22грн, яка складається з 0,00грн заборгованості за кредитом, 9738,27 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 309,54грн. заборгованість по комісії , 67,41 грн, пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23 січня 2023 року представник відповідача - адвокат Главацький Ю.А. звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності, згідно якої зазначив, що відповідно до заяви позичальника, Банк (Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк») надає Позичальнику ( [PERSON] ) строковий кредит у сумі 1758, 90 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім грн. 90 коп.) (далі - Кредит) на строк 12 місяців строк з 16.08.2007 року по 16.08.2008 рік включно. Тобто за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, у даному випадку це 16.08.2008 року. Натомість, позивач звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із вказаним позовом лише - 12.08.2022 року. 07 березня 2023 року представник Банку надав до суду відзив на заяву про застосування строків позовної давності да зазначив, що дата 16.08.2008 року яка зазначена у договорі не є кінцевим терміном закінчення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором і припинення зобов`язань в цілому, а тому відвітні підстави для застосування строків позовної давності. 29 березня 2023 року представник відповідача - адвокат Главацький Ю.А. надав до суду заперечення на відзив, відповідно до якого зазначив, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаними позовними вимогами, а тому необхідно застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № ODXRRC10230024 від 16 серпня 2007 року в повному обсязі. 25.04.2023 року представник Банку надав до суду пояснення на заперечення, відповідно до яких вказав, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про обізнаність останнього про умови кредитування. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення суд, на підставі всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне: Судом встановлено, що 16.08.2007 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1758,90 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином банк вважає, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором у розмірі 1758,90 грн. Відповідач зобов`язання за Договором не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленої суми, що підтверджується випискою по картковим рахункам, відкритим на ім`я відповідача. Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2008 року (№ 2н-7930/08) стягнуто з [PERSON] на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" суму заборгованості згідно Кредитного договору № ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року по кредиту - 1589 грн., 59 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом -746 грн. 62 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 281 грн., 40 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 116 грн., 51 коп., що разом складає - 2734 грн., 12 коп. Вказаний судовий наказ набрав законної сили. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 11.08.2022 року [PERSON] має заборгованість 28950,38 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість; 9738, 27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 309,54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18902,57 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства підстави і предмет позову визначає позивач. Суд визначає правову природу відносин між сторонами спору (надає правову кваліфікацію відносинам сторін), визначає норму матеріального права, яка регулює правовідносини сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до заявлених позовних вимог Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ODXRRC10230024 від 16.08.2007 року у розмірі 10115, 22 грн., станом на 11.08.2022 року складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість; 9738, 27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 309, 54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 67,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Згідно ст. 633 ЦК України - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування позовних вимог посилається на анкету-заяву від 16.08.2007 року, в якій зазначений бажаний кредитний ліміт у розмірі - 1758,9 гривень по платіжній карті, та умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», в якій зазначено відсоткова ставка за користування кредиту - 1 % на місяць, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 28,14 грн., єдино разова винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 159,9 грн., а також зазначено про те, що при порушенні зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування у розмірі 10,17% в місяць. Відповідно до Заяви позичальника № ODXRRC10230024, Банк (Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк») надає Позичальнику ( [PERSON] ) строковий кредит у сумі 1758, 90 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім грн. 90 коп.) (далі - Кредит) на строк 12 місяців строк з 16.08.2007 року по 16.08.2008 рік включно, умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28, 14 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 159, 90 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичних особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі - «Умови») строки. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути тільки заборгованість по відсоткам за користування кредитом; заборгованість по комісії за користування кредитом; пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Відповідач [PERSON] є споживачем банківських послуг. Згідно з пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема - верховенство права. Згідно ст. 42 Конституції України - Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Слід врахувати, що судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2008 року (№ 2н-7930/08) окрім тіла кретиту, стягнуто ще й заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у даній справі, вимоги банку про стягнення відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором після 16.08.2008 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, комісії та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Щодо звернення відповідача до суду із заявою про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. За наведених вище обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Outcome: dismissed