Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. У встановленому законом порядку спадщину після чоловіка вона прийняла. 15 березня 2021 року нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Інша частина будинку належить відповідачеві [PERSON] . До складу спадщини також входить частина земельної ділянки площею 514 кв.м, кадастровий номер: 5310136400:14:004:0350, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Але постановою нотаріуса від 15 березня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку не визначена. Тому позивач просила суд визначити розмір частки [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку площею 514 кв.м., кадастровий номер: 5310136400:14:004:0350, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 195/514 та визнати за нею право власності на вказану частку в порядку спадкування після померлого [PERSON] . Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Цією ж\~ухвалою у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Башинської Тетяни Вікторівни витребувано докази, а саме копію спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 29). Після відкриття провадження у справі у встановлений судом строк відповідач\~\~ [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до\~\~ [PERSON] , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 83-85). В зустрічній позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 319/514 часток земельної ділянки площею 514 кв.м, кадастровий номер: 5310136400:14:004:0350, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою за даною адресою по фактичному користуванню співвласників, що встановлений висновком експерта №87 від 15.11.2023. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою\~об`єднано в одне провадження\~з первісним позовом\~\~ [PERSON] до [PERSON] , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки у порядку спадкування. Позивач [PERSON] надала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначила, що не має суттєвих заперечень і погоджується із позовними вимогами зустрічної позовної заяви [PERSON] (а.с.109-110). Інші заяви по суті справи або клопотання від сторін суду не надходили. В судове засідання позивач не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Тимошенка Д.В. представляти його інтереси в суді. Представник відповдіача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов [PERSON] визнав, проти його задоволення не заперечував. Зустрічний позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської територіальної громади в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи у справі наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін та відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] та спадкоємцем його майна за законом. Також встановлено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22 вересня 2020 року після померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 25/2020 за заявою позивача [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь дружини померлого [PERSON] , про що надали нотаріусу відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с. 57-63). 15 березня 2021 року приватним нотаріусом на ім`я позивача [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на 3/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Встановлено, що [PERSON] за життя на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 травня 2014 року, індексний номер: 21989807 належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 514 кв.м. з кадастровим номером 5310136400:14:004:0350 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 11). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Башинської Т.В. від 15 березня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 514 кв.м., кадастровий номер якої 5310136400:14:004:0350, що розташована за адресою [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що частка померлого у спільній власності на земельну ділянку не визначена (а.с. 70). Як підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22 травня 2014 року, індексний номер: 21989807, земельна ділянка площею 514 кв.м, кадастровий номер: 5310136400:14:004:0350, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). При вирішенні питання щодо розміру часток в праві спільної сумісної власності на землю суд виходить з такого. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно\~ст.\~89\~ЗК України\~співвласники\~земельної ділянки,\~що перебуває\~у спільній\~сумісній власності,\~мають право\~на її\~поділ або\~на виділення\~з неї\~окремої частки.\~Поділ земельної\~ділянки,\~яка є\~у спільній\~сумісній власності,\~з виділенням\~частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст.\~ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у\~постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до\~статті 88 ЗК\~бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Як встановлено судом, між співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136400:14:004:0350, цільове призначення якої: для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд, склався порядок користування, відповідно до якого в користуванні спадкоємців [PERSON] перебуває 195/514 часток земельної ділянки, в користуванні [PERSON] - 319/514. У вказаних розмірах сторони просять визначити частки співвласників. Фактично сторони досягли згоди з питання розміру їх часток у праві спільної власності на земельну ділянку. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення розміру часток співвласників відповідно до їх фактичного користування. Відповідно частка [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку становить 195/514. Тому суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру частки [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 514 кв.м., кадастровий номер 5310136400:14:004:0350, яка розташована за адресою [ADDRESS] , у розмірі 195/514. При цьому частку іншого співвласника [PERSON] необхідно визначити у розмірі 319/514. Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом шляхом звернення до нотаріуса позбавлена можливості, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захистові. Обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 514 кв.м, кадастровий номер 5310136400:14:004:0350, становить 195/514, а також в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] визнати за нею право власності на частку в розмірі 195/514 часток вказаної земельної ділянки. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з визначенням частки [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку з метою повного захисту права відповідача за ним необхідно визнати право власності на 319/514 часток земельної ділянки площею 514 кв.м, кадастровий номер: 5310136400:14:004:0350. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги щодо встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вже встановлено судом, між співвласниками вказаної земельної ділянки вже склався порядок користування. Тому відсутні підстави для визначення цього ж порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку. Дана зустрічна позовна вимога [PERSON] задоволенню не підлягає. Таким чином позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial