Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

23 березня 2023 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», в якому у нього відкрито кредитний банківський рахунок № [NUMBER] . 26 серпня 2021 року протягом дня з вказаного рахунку відбулося списання коштів на загальну суму 38722 грн. 80 коп., а саме: 36 платежів по 806 грн. 18 коп. та 12 платежів по 808 грн. 36 коп. Після виявлення списання грошей з його банківської картки, позивач одразу звернувся до банку, однак йому повідомили, що приймуть заявку щодо перших 20 транзакцій, а з приводу інших йому необхідно звертатися до ТОВ «Еппл Україна». Через деякий час відповідач йому частково повернув гроші в сумі 11943 грн. 45 коп. за перші 15 транзакцій. Оскільки він дотримався всіх вимог про нерозголошення відомостей для списання грошей, а банк не виконав своїх зобов`язань щодо збереження коштів, позивач просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані з карткового рахунку кошти в сумі 26779 грн. 35 коп. Представник відповідача подав відзив на позов в якому позов не визнав в повному обсязі та зазначив, що дійсно в АТ КБ «Приватбанк» у [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] , з якого 26 серпня 2021 року були проведені операції по переказу грошових коштів на загальну суму 38722 грн. 80 коп., і після звернення позивача до банку спеціалістом було зроблено заяви про повернення грошей по всім транзакціям, а також повідомлено [PERSON] про можливість повернення лише грошей по 15 транзакціям, оскільки це передбачено правилами міжнародної платіжної системи. У подальшому [PERSON] було повернуто на банківську карту 11943 грн. 45 коп. суму за 15 транзакцій. Крім того, зазначив, що гроші по всім транзакціям були переведені шляхом ручного введення номера карти, терміну її дії, CVV2/CVC2-коду, і для них фінансовий телефон не використовувався, тобто без 3-D Secure протоколу, тобто при проведенні вказаних транзакцій особа мала вільний доступ до картки. Вказані транзакції проводились відповідно до договору надання банківських послуг і банк не мав права відмовити клієнту у їх проведенні. Також, [PERSON] не надано доказів використання його даних іншими особами без його особистого сприяння, а також судового рішення у кримінальному провадженні №12021205470000175\~від 2\~вересня 2021\~року,\~щодо незаконного\~заволодіння грошима\~з банківської\~карти. Крім того, зазначив, що банк не несе відповідальності за перекази клієнта, а лише виконує його розпорядження, щодо платіжних операцій (а.с.68-73). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.146,154,159,168). Заслухавши позивача та його представника, які позов підтримали, представника відповідача, який позов не визнав у повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що на підставі анкетизаяви від 13 грудня 2018 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанк»(а.с.74-78). Відповідно до виписки по картці [PERSON] № [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритої у АТ КБ «Приватбанк» 26 серпня 2021 року у період з 10 год. 54 хв. по 18 год. 35 хв. відбулось 48 транзакцій на загальну суму 38722 грн. 80 коп., а саме: 36 транзакцій по 806 грн. 18 коп. та 12 транзакцій по 808 грн. 36 коп., деталі операцій цифрові товари: APPLE.COM/BILL, ITUNES.COM (а.с.12-18). 2 вересня 2021 року [PERSON] звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до АТ КБ «Приватбанк», НБУ, ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури, в якій повідомляв про незаконне списання з його банківського рахунку грошей в сумі 38722 грн. 80 коп. (а.с.19-23). Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №12021205470000175 від 2 вересня 2021 року, 2 вересня 2021 року до ЧЧ ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП надійшла заява від [PERSON] про те, що невстановлена особа шляхом вільного доступу здійснила крадіжку з банківської картки «Приватбанк» № [NUMBER] грошових коштів у сумі 38722 грн. 80 коп., завдавши тим самим останньому матеріальну шкоду на вказану суму (а.с.11). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритої у АТ КБ «Приватбанк» 16 вересня 2021 року та 17 вересня 2021 року було здійснено повернення коштів по 15 транзакціям за цифрові товари: APPLE.COM/BILL, ITUNES.COM по 29,99 USD (а.с.47-51). Національний Банк України листом повідомив [PERSON] , що банк повідомив, що спірні операції по його картці № [NUMBER] були здійснені на інтернет-сайті ITUNES.COM з введенням номера картки, CVV-коду та терміну дії картки, без використання технології 3D-secure. Крім того, запит на підтвердження операції пройшов на стороні міжнародної платіжної системи, тому банк не мав можливості відхилити запити на списання коштів. Також повідомлено, що Міжнародна платіжна система приймає не більше 15 заявок на оскарження фінансових операцій проведених по одній картці MasterCard, і банк зробив вказані заявки. Крім того повідомлено, що питання повернення коштів необхідно вирішувати з банком, відповідно до умов укладеного договору, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку (а.с.24-27). 11 жовтня 2021 року [PERSON] надіслав звернення до НБУ, в якому зазначив, що незгоден з доводами АТ КБ «Приватбанк» щодо його реєстрації на сайті ITUNES.COM з подальшим зазначенням реквізитів своєї банківської картки, оскільки на вказаному сайті він не реєструвався, реквізити картки не зазначав, а банком на підтвердження цих фактів не надано жодних доказів. Крім того, [PERSON] просив повернути йому на банківську картку гроші в сумі 26779 грн. 35 коп. (а.с.28-30). Національний Банк України листом повідомив [PERSON] , що не наділений правом вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених Законами України та нормативними актами НБУ (а.с.31-32). 21 жовтня 2021 року [PERSON] надіслав звернення до АТ КБ «Приватбанк», в якому просив підтвердити доводи банку щодо його підписки з сайтом ITUNES.COM, оскільки ніяких підписок він не оформлював, а також просив переказати на його рахунок 38722 грн. 80 коп. та сплатити пеню (а.с.33-34). Листом №20.1.0.0.0/7-211021/8652 від 23 жовтня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» повідомило [PERSON] , що ним на сайті ITUNES.COM була оформлена підписка та надана згода на списання коштів на використання послуг, а також були надані дані його картки № [NUMBER] . Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг порушень з боку банку не допущено, а з метою виключення можливості списання грошових коштів, йому запропоновано перевипустити картку (а.с.35-36). 17 листопада 2021 року [PERSON] надіслав звернення до АТ КБ «Приватбанк» в якому просив підтвердити доводи банку щодо його підписки з сайтом ITUNES.COM,\~оскільки ніяких\~підписок він\~оформлював, а також просив переказати на його рахунок 26779 грн. 35 коп. та сплатити пеню (а.с.37-39). 25 листопад 2021 року [PERSON] звернувся до НБУ за допомогою у вирішенні питання, пов`язаного з поверненням йому на банківську картку грошей в сумі 26779 грн. 35 грн., які були безпідставно списані (а.с.42-44). Національний Банк України листом повідомив [PERSON] , що розглянув його звернення від 26 листопада 2021 року, а також повідомив що надав відповіді на його попередні звернення з цього приводу (а.с.40-41). Відповідно до\~висновку службової\~перевірки 26\~серпня 2021\~року з\~картки [PERSON] № [NUMBER] було здійснено 48 транзакцій за допомогою платіжного сервісу APPLE.COM/BILL, HOLLYHILL ESTATE, ITUNES, мерчант TWITERM, дані отримувачів невідомі шляхом ручного введенням номера картки, CVV2/CVC2-коду та терміну дії картки, без використання технології 3D-secure, тобто особа мала вільний доступ до картки. У подальшому, після звернення [PERSON] до банку його картку було заблоковано, а в подальшому повернуто гроші за останні 15 транзакцій на загальну суму 11943 грн. 45 коп. Крім того, згідно з логами входу у Приват24 клієнта, входів зі сторонніх пристроїв не зафіксовано, фінансовий номер клієнта не змінювався (а.с.79-82). Згідно з логами входу у Приват24 26 серпня 2021 року [PERSON] не здійснював входу у застосунок (а.с.85-87). Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Відповідно до ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Згідно з ч.1 ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п.32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції станом на 26 серпня 2021 року) у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Згідно зі ст.7 та п.п.38.1 і 38.4 ст.38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції станом на 26 серпня 2021 року) режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Статтею 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції станом на 26 серпня 2021 року) суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Відповідно до п.8 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», затвердженого Постановою Правління НБУ №705 від 5 листопада 2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. У рішеннях Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц (ЄДРСРУ № 71807586), 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц (ЄДРСРУ № 72044195)та від 12.02. 2018 року у справі № 592/2386/16-ц (ЄДРСРУ № 72199299) досліджувалися питання щодо стягнення з банківської установи на користь споживача (позивача)безпідставно списаних коштів з карткового рахунку. У вказаних рішеннях Верховний суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пункту 9 розділу IV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15: «...не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника». Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. А отже, саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів факту та обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв розголошенню стороннім особам номера картки, CVV-коду та терміну дії картки, а також незаконному їх використанню. Натомість позивач вчинив всі необхідні дії, які входять в коло обов`язків клієнта банку при виникненні ситуації з безпідставно списаними коштами з його рахунку, а саме невідкладно після виявлення списання коштів з його рахунку звернувся до суду і в подальшому неодноразово письмово повідомляв банк, НБУ та правоохоронні органи про незаконність такого списання. Доводи представника відповідача про протилежне є непереконливими, оскільки відповідач повернув на рахунок позивача частину списаних 26\~серпня 2021\~року коштів, чим фактично визнав безпідставність їх списання. Ствердження представника відповідача про те, що гроші за\~всіма транзакціями\~були переведені\~шляхом ручного\~введення номера\~карти,\~терміну її\~дії,\~CVV2/CVC2-коду,\~що,\~на думку\~представника,\~ свідчить\~про доступ\~особи,\~яка їх\~здійснила,\~до банківської\~ картки\~позивача,\~є сумнівними,\~оскільки не\~можна виключати\~можливість отримання\~доступу \~до зазначених\~реквізитів і\~без банківської\~картки,\~зокрема,\~як працівник\~банку.\~ У зв`язку з цим і відсутні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності на позивача. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову,\~з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого позивач була звільнений при подачі позовної заяви. Що стосується витрат на правничу допомогу, то згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з акту здачі-приймання від 22 квітня 2024 року вартість витрат на правничу допомогу [PERSON] становить 10000 грн., а саме: 1) надання усних консультацій, правової інформації і роз`яснень (30 хв.) 1000 грн.; 2) дослідження наданих клієнтом документів та аналізз фактичних обставин виниклої ситуації (30 хв.) 1000 грн.; 3) вивчення, аналіз судової практики з питань, що мають значення для справи (1 год.) 2000 грн.; 4) складання позовної заяви (2 год.) 4000 грн.; 5) формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви (30 хв.) 1000 грн.; 6) надання консультацій клієнту з питань відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, порядку оскарження рішень суду та ухвал з процесуальних питань (30 хв.) 1000 грн. Представником відповідача подано письмові пояснення, в яких він зазначив, що заявлені витрати не доведені встановленими законодавством доказами і не відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості. За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, враховуючи складність та кількість матеріалів даної справи, наявність сталої судової практики по вказаній категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт та час, витрачений на їх виконання, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у сумі 6000 грн.: 1) надання усних консультацій, правової інформації і роз`яснень 1000 грн.; 2) складання позовної заяви (2 год.) 4000 грн.; 5) формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви 1000 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved