Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

20.03.2024 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, що належало померлій [INFO] [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що [INFO] \~померла баба\~позивача [PERSON] .\~Після її\~смерті спадкова\~справа не\~відкривалась.\~За життя\~26.03.1979\~та 15.08.1984\~померла склала\~заповіти,\~якими заповідала\~усе своє\~майно доньці\~ [PERSON] .\~Її чоловік\~ [PERSON] \~помер [INFO] .\~ [PERSON] \~фактично прийняла\~спадщину на\~підставі ч.3\~ст.1268\~ЦК України,\~але не\~оформила свої\~спадкові права, [INFO] \~померла. Її єдиним спадкоємцем першої черги за законом є донька - позивач у справі, яка фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на право на земельну частку (паї) у колишньому КСП «Восток», що належала померлій бабі [PERSON] , позивач дізналась про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). На думку\~представника,\~ [PERSON] \~за життя\~набула право\~на отримання\~у пайовому\~ фонді\~земель агрофірми\~«Восток» земельної\~частки (паю),\~оскільки включена\~до уточненого\~переліку громадян-працівників\~та пенсіонерів\~колишнього реформованого\~КСП «Восток»-агрофірма\~«Восток»,\~що мають\~право на\~земельну частку\~(пай),\~складений в\~уточнення Переліку,\~що є\~додатком до\~Державного акту\~на право\~колективної власності\~на землю\~агрофірми «Восток»\~серії ХР\~№06-00-000661\~під №338,\~але сертифікат\~на її\~ім`я\~не реєструвався\~та не\~видавався,\~що унеможливлює\~оформлення позивачем\~спадкових прав\~на це\~майно та\~порушує її\~право на\~спадкування. Після виконання вимог ст.187\~ЦПК України на підставі ухвали суду від 21.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274\~ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача міський голова [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи ТОВ «Агрохолдинг Восток» правом надання пояснень у встановлений судом строк не скористався. У відповідності до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] за даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 73 від 07.10.1974 30.06.1995 позивач зареєструвала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №36 від 30.06.1995. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №610 від 13.09.2022. Зі змісту інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №289/01-16 від 18.03.2024, спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась, що підтверджується даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76252598 від 18.03.2024. Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 18.03.2024 до нотаріальної контори не надходили. Відомості про заповіт відсутні, про що свідчать дані Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76252615 від 18.03.2024. Свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця станом на 18.03.2024 не видавались. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.10.2023 у справі № 615/1837/23 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на інше майно, яке спадкодавець фактично прийняла після смерті [PERSON] , але не оформила спадкові права. За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №22 від 15.02.2000. Згідно довідки Старомерчицької селищної ради №2-19/205 від 20.04.2001, [PERSON] дійсно фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як була зареєстрована та проживала разом з нею за адресою:\~\~ [ADDRESS] , проводила поточний ремонт, догляд за присадибною ділянкою, сплачувала податкові платежі. \~\~ За життя 26.03.1979 [PERSON] у Старомерчицькій селищній раді посвідчила заповіт за р.№ 18, а 15.08.1984 - у Валківській державній нотаріальній конторі за р.№ 1321, якими все належне їй майно заповідала доньці [PERSON] . Зі змісту інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №289/01-16 від 18.03.2024, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, про що свідчать дані Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76252681 від 18.03.2024. Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 18.03.2024 до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця не видавались. [PERSON] спадщину фактично прийняла, але не оформила свої спадкові права. Дід позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №36 від 20.07.1972. 20.03.1996 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103, зареєстрований державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, відповідно до якого агрофірмі «Восток» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі. Згідно з уточненим переліком громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, [PERSON] значиться під №338. За даними архівної довідки 01-36/44 Богодухівської РДА Харківської області від 14.03.2024, та за даними Головного управління Держгеокадастру у Харківській області сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не реєструвався та не видавався. За інформацією Богодухівської РДА Харківської області №01-24/1671 від 11.06.2021, згідно затвердженого загальними зборами членів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток» проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ((паїв) рілля, сіножаті, пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01), громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колишнього реформованого КСП агрофірми «Восток», що розташовані на території Старомерчицької селищної ради Богодухівського (Валківського) району Харківської області розмір середньої частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає: рілля 5,7716 га, пасовища 0,4991 га, сіножаті 0,1929 га. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41\~Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14\~Конституції України та ч.2 ст.1\~ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК). Ч.1 ст.1266\~ЦК встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125\~ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень\~ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~№ 720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України №19-32/319від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивачка у справі є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину у встановлені законом строки, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved