Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулося\~ в суд \~з позовом\~ до [PERSON] \~ про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~у розмірі\~64521,45\~грн. В обґрунтування позову вказує, що 27.10.2020 р. між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 136276-РВ1-002 від 27.10.2020 року про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який було підписано у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 27.10.2020 року позивач направив відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір №136276-РВ1-002 про надання кредиту, та того ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №136276-РВ1-002 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Таким чином, 27.10.2020 року між сторонами було укладено вищевказаний договір про надання кредиту у розмірі 32 000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності; строк кредиту - 24 тижні; відсоткова ставка - 0,71522395 % за кожний день користування кредитом. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору. В порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11.03.2024 року становить 64 521,45 грн., яка складається з : 30 703,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33 818,40 грн. - заборгованість за відсотками. Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 64 521,45 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 04.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» відомості про те, чи емітувалась банківська картка № [NUMBER] \~на ім`я\~ [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ) та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 27.10.2020 року по 13.04.2021 року включно, у разі якщо зазначена банківська картка була емітована на ім`я [PERSON] . Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася, заперечень щодо позову до суду не подала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 03.04.2024 р. зареєстроване місце проживання відповідачки: [ADDRESS] . У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2020 року ТОВ «Бізнес позика» було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №136276-РВ1-002 про надання кредиту (а.с.24). 27.10.2020 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 136276-РВ1-002 про надання кредиту на умовах визначених офертою (а.с.26). Таким чином, 27.10.2020 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 136276-РВ1-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний відповідачкою у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 32 000 грн. на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит; строк кредиту - 24 тижні; фіксована процентна ставка - 0,71522395% в день. Відповідно до п.2 кредитного договору протягом строку кредитування проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Також сторонами в договорі кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником коштів (а.с.25). ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 32 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (яку було вказано позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжним дорученням №21429 від 27.10.2020 року про перерахування на користь [PERSON] згідно кредитного договору №136276-РВ1-002 від 27.10.2020 року суми 32\~000 грн. (а.с.43). Згідно інформаційної довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28.04.2024 року банківська картка № [NUMBER] була відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с.66). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України цифровий підпис - це аналог власноручного підпису, а за визначенням Закону України «Про електронні довірчі послуги» цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020р. електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом : надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). З доводів\~позивача,\~які не\~спростовано відповідачкою,\~судом встановлено,\~що відповідачці\~ [PERSON] \~27.10.2020\~р.\~на виконання\~умов договору\~було перераховано\~грошові кошти\~в сумі\~32\~000\~грн.,\~що також\~підтверджується випискою\~по банківській\~картці АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~відкритої на\~ім`я\~ [PERSON] ,\~з якої\~вбачається,\~що на\~банківську картку\~відповідачки було\~зараховано кредитні\~кошти в\~сумі 32\~000\~грн.\~згідно кредитного\~договору від\~27.10.2020\~року (а.с.67\~-\~на звороті). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту у ТОВ «Бізнес позика». Відповідно до ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628\~ЦК\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Водночас, при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані нею платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Отже, відповідачка не лише користувалася кредитними коштами, а й фактично визнала укладення договору, вчинивши дії, спрямовані на його виконання та часткове погашення заборгованості. Таким чином,\~судом\~встановлено,\~що\~відповідачкою було\~порушено\~обов`язок\~з повернення\~кредитних коштів,\~що\~підтверджується випискою\~по рахунку\~боржника та\~розрахунком\~заборгованості,\~а\~відтак\~у позивача\~виникло\~право\~вимагати повернення\~частини\~позики,\~що\~залишилася\~в розмірі\~30\~703,05\~грн. та сплати відсотків. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем та не спростованої відповідачкою, борг [PERSON] зі сплати відсотків за користування кредитом становить 33 818,40 грн. та на даний час не сплачений, а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості (за тілом кредиту та нарахованими відсотками), а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. При цьому, згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 64 521,45 грн., з яких 30 703,05 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 818,40 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved