Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

04 червня 2024 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява адвоката Лактюшиної А.М. подана в інтересах [PERSON] , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким: - заборонити йому перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] строком на шість місяців; - заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , строком на шість місяців; - заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на шість місяців; - заборонити спілкування з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , шляхом заборони ведення листування, телефонних переговорів, контактування з ним через інші засоби зв`язку терміном на шість місяців. Заява мотивована тим, що заявник є матір`ю заінтересованої особи - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з сином на території одного домоволодіння, останній застосовує до заявника домашнє насилля, у формі як фізичного так і психологічного насильства. Має схильність до зловживання алкоголю та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у нього проявляється агресія. [PERSON] часто влаштовує скандали за місцем спільного із заявницею проживання, звертаючись до неї нецензурними словами, погрожуючи фізичною розправою. Збільшились випадки, коли він застосовує до заявниці насильство, яке проявляється у нанесенні ударів, штовханні. Внаслідок протиправних дій [PERSON] , заявниця неодноразово викликала поліцію та працівниками поліції складалися протоколи про адміністративні правопорушення. За наслідками розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП та притягувався до адміністративної відповідальності. Крім цього, за заявою потерпілої [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. Нині заінтересована особа - [PERSON] продовжує й надалі проживати за місцем мешкання заявниці, де чинить гвалт, кричить та ображає її, псує майно, викрадає побутові речі та погрожує фізичною розправою. Так, у заявниці наявний стійкий острах, тому [PERSON] продовжує й надалі вчиняти щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а також застосовує фізичне насильство. Наявність адміністративних проваджень щодо кривдника, свідчить про те, що існують реальні ризики того, що заявниця може знову зазнати домашнього насильства, а тому потребую захисту від держави. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства заінтересованою особою - [PERSON] відносно заявниці, з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також можливої смерті потерпілої особи від фізичного та психологічного домашнього насильства від дій кривдника, вона вимушена звернутися за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 07 червня 2024 року з 09-30 год. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, заперечував з приводу задоволення заяви. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення заявника та його представника, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] . З матеріалів заяви вбачається, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно долученого\~до матеріалів\~справи скріншоту\~з сайту\~«Судова влада»,\~ [PERSON] \~було неодноразово\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності,\~за вчинення\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП,\~зокрема постановами від 23.09.2023 справа № 216/6121/23, від 06.05.2024 справа№ 216/1442/24, від 28.11.2023 справа № 210/4968/23, від 01.05.2024 справа № 216/1993/24, від 07.05.2024 справа № 216/1389/24 та № 216/1390/24 об`єднані в одне провадження. Також судом береться до уваги, долучена до матеріалів справи копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА № 363490. Суд не бере до уваги надані заявником документи, а саме: висновок судово-медичного експерта № 292 від 26.02.2024 р., висновок судово-медичного експерта № 479 від 25.03.2024 р., витяг з ЄРДР № 12024046710000142 від 02.04.2024, витяг з ЄРДР № 12024041230000824 від 25.04.2024, медичні довідки, оскільки вказані документи лише підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень та те, що за даним фактом проводилось досудове розслідування та не встановлюють вини жодної особи у вчинених кримінального правопорушення. Відповідно до\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято\~Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених\~статтями 77-80 ЦПК України. Нормами\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вжиті заявником заходи для її захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав [PERSON] . Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку про те, що заява адвоката Лактюшиної Анни Миколаївни подана в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої\~статті 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з частиною четвертою\~статті 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved