Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

16 січня 2024 року [PERSON] , в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідачів Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та [PERSON] , визначивши третьою особою Державну казначейську службу України, із вимогами про солідарне стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень від 23 грудня 2023 року, зазначають, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року, у справі № 203/1392/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 33 % від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2013 року до достягнення дітьми повноліття. Соборним ВДВС міста Дніпра відкрито виконавче провадження № 39260010 з виконання вищевказаного рішення суду. Рішенням Кіровського районну суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року, у справі № 203/1588/22, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Другим Правобережним ВДВС у Чечелівському ьта Новокодацькому районах м. Дніпра відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду № 71184329. Разом з цим, зазначають, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, у справі № 160/10639/21, зобов`язано ГУ ПФУ у Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, наданої [INFO] , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано ГУ ПФУ у Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) [PERSON] з 05 березня 2019 року із врахуванням 100 суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Стверджують, що на виконнная вищевказаного рішення суду віділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67660693. При цьому, зазначають, що з листа Державної казначейської служби України від 26 чкервня 2023 року № 0400-010508-8/94061 вбачається, що на виконання вищевказаного рішення суду [PERSON] проведено перерахокон пенсії та нараховано доплату в сумі 174095 гривень 61 копійка, однак з вказаної суми не утримано та не виплачено в рахунок аліментів жодної копійки. Таким чином, сума недоотриманих [PERSON] та [PERSON] аліментів на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 203/1392/13-ц становить 57451 гривня 55 копійок. Крім того, зазначають, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року, у справі № 160/21631/23 визнано протиправним дії ГУ ПФУ в Днвпропетровській області щодо відмови [PERSON] у встановленні та здійсненні щомісячної доплати до призначеної пенсії у розмірі 2000 гривень тзгідно з постановою КМУ від 14 лдипня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та, зобов`язано ГУ ПФУ у Дніпропетровській області перерахувати та виплатити [PERSON] щомісячну доплату до призначеної пенсії у розмірі 2000 гривень згідно з постановою КМУ від 14 лдипня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з місяця припинення такої доплати. Вказує, що з листа ГУ ПФУ у Дніпропетровськеій області від 28 квітня 2023 року № 19670-14130/Н-01/8-0400/23 вбачається, що [PERSON] доплата у 2000 гривень взагалі не нараховувалася, та з моменту прийняття постанови КМУ № 713 протиправно не виплачувалася та, як наслідок, протиправно не стягувалися із цієї суми аліменти на дітей. Вважають, що оскільки пенсія, яка виплачується [PERSON] є періодичним щомісячним платежем і, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по вищевказаним справам встановлено факт недоплати [PERSON] . ГУ ПФУ України у Дніпропетровській області пенсії за період 2019-2023 роки, вбачається порушення з боку Держави, в особі ГУ ПФУ у Дніппропетровській області прав [PERSON] та [PERSON] на отримання протягом даного періоду аліментів відповідно до вищевказаних рішень суду. Стверджують, що 10 листопада 2023 року та 28 листопада 2023 року вони звернулися до ГУ ПФУ у Дніппропетровській області та Державної казначейської служби України із вимогами здійснити виплати вказаних коштів, натомість відповідачем дані вимоги залишені без розгляду, а з відповіді казначейства вбачається, що останнє не здійснює виконання рішень зобов`язального характеру, крім того, до їх компетенції не належить питання щодо нарахування та виплати пенсії. Тому, прохають суд стягнути солідарно з відповідачів 837597 гривень 27 копійок, з яких: 57451 гривня 55 копійок шкода, завдана [PERSON] та [PERSON] внаслідок невиплати присуджених на їх утримання коштів (аліментів), відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітнгя 2013 року (справа № 203/1392/13-ц), з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (справа № 160/10639/21); 64421 гнривня 59 копійок інфляційне збільшення та 13772 гшривні 83 копійки 3 % річних; 701951 гривня 30 копійок пеня за прострочення сплати аліментів, за період з 01 квітня 2019 року по 01 грудня 2023 року. Разом з цим, прохають суд стягнути солідарно з відповідачів 87394 гривні 24 копійки, з яких:15597 гривень 42 копійки шкода, завдана [PERSON] та [PERSON] внаслідок невиплати на їх користь коштів (аліментів) відповідно до рішень Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року (справа № 203/1392/13-ц) та від 24 листопада 2022 року (справа № 203/1588/22) з урахуванням рішення Дніпропетровського окружногог адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року (справа № 160/21631/23), за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2023 року; 3547 гривень 02 копійки інфляційне збільшення та 801 гривня 17 копійок 3 % річних за період з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2023 року; 67448 гривень 63 копійки пеня за прострочення сплати аліментів, за періорд з 01 липня 2021 року по 01 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачам надано термін на усунення недоліків (а. с. 24 та на звороті). 08 лютого 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22 січня 2024 року, усунуто (а. с. 27-52). Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року усправі відкритого загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 21 березня 2024 року (а. с. 53), копія якої надіслана учасникам справи 08 лютого 2024 року за вихідним № 3768/24-вих/2/204/1509/24 (а. с. 54). 20 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представниці відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Буряк О.В., на позовну заяву (а. с. 74-79), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує. В обгрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що на виконанні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перебуває постанова державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження від 07 серпня 2013 року, складена в рамках виконавчого провадження № 39260010 на підставі виконавчого листа від 15 квітня 2013 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення від 02 квітня 2013 року по справі № 203/1392/13-ц про стягнення з стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] утримання дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 33 % від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2013 року до досягнення дітьми повноліття. Разом з цим, зазначає, що дійсно [PERSON] дійсно перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених звійськової служби, та деяких інших осіб» від 09 ківтня1992 року № 2262-ХII. Вказує, що статтею 59 цього Закону передбачено, що відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - у розмірі 50% пенсії до повного погашення заборгованості. Стверджує, що стягнуті кошти щомісяця перераховуються на рахунок Соборного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Вказує, що в подальшому, в червні 2016 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов лист державного виконавця про збільшення суми боргу на 6370 гривень 46 копійок, а в лютому 2020 року про внесення в розрахунок заборгованості суми боргу у розмірі 13435 тгривнь 37 копійок, а вже липні 2021 року надійшла вимога державного виконавця провести розрахунок заборгованості згідно чинного законодавства, а саме відрахування проводити в розмірі 1/3 частини від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від 28 серпня 2018 року. Стверджує, що на виконання вказаних вимог державного виконавця було проведено нарахування заборгованості з 28 серпня 2018 року з урахуванням виплачених сум в розмірі 21175 гривень 33 копійки та збільшено загальну суму заборгованості по аліментах з пенсії [PERSON] . Натомість, в серпні 2021 року на адресу пенсійного фонду надійшла вимога державного виконавця про проведення відрахування з пенсії [PERSON] у розмірі 50% від доходу до повного погашення боргу в розмірі 43421 гривня 47 копійок. Разом з цим, зазначає, що в квітні 2023 року до пенсійного фонду надійшла постанова державного виконавця ВП № 71184329 від 04 квітня 2023 року про звернення стягнення з пенсії [PERSON] аліментів на утримання дитини [INFO] в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 27 грудня 2022 року. У зв`язку з тим, що з пенсії [PERSON] проводилось стягнення аліментів надитину [INFO] , згідно виконавчого листа № 203/1392/13ц в розмірі 1/6 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, розрахунок заборгованості був проведений з урахуванням раніше виплачених сум. Натомість, в червні 2023 року до пенсійного фонду надійшла постанова державного виконавця ВП № 71824110 від 24 травня 2023 року про звернення стягнення з пенсії [PERSON] аліментів на утримання дитини [INFO] в розмірі 1/6 частини від доходу, починаючи з 13 жовтня 2022 року до закінчення навчання, але більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Вказуцє, що на виконання зазначеної постанови було розпочато відрахування з пенсії [PERSON] заборгованості з 13 жовтня 2022 року, як зазначено в постанові. Пізніше, в листопаді 2023 року до пенсійного фонду надійшов лист з Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного МРУ МЮ (м.Одеса) від 30 жовтня 2023 року № 177636/в7, яким зобов`язано здійснити відрахування з пенсії [PERSON] заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 39260010, яка станом на 01 березня 2023 року становить 35840 гривень 86 копійок та штрафу на суму 5486 гривень 10 копійок, а всього 41326 гривень 96 копійок, на підставі якої з 01 грудня 2023 року розпочато відрахування у сумі відрахувань, що не перевищує 50% пенсії. Стверджує, що станом на\~теперішній час\~з пенсії\~ [PERSON] \~проводиться відрахування\~в розмірі\~1/6\~частини пенсії\~на утримання\~дитини [INFO] \~та в\~розмірі 1/4\~частини пенсії,\~але не\~менше 50%\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку на\~дитину [INFO] \~та в\~розмірі 8\~відсотків пенсії\~на погашення\~заборгованості згідно\~з листом\~від 30\~жовтня 2023\~№ 177636/в7. При\~цьому,\~зазначає,\~що на\~виконання рішень\~Дніпропетровського окружного\~адміністративного суду\~від 21\~вересня 2021\~року по\~справі №\~160/10639/21\~та від\~09\~жовтня 2023\~року по\~справі №\~160/21631/23\~ [PERSON] \~проведено перерахунки\~пенсії та\~нараховані доплати,\~після проведення\~яких сума\~аліментів відраховувалась\~з нового\~розміру пенсії\~відповідно до\~чинного законодавства\~та постанов\~державних виконавців,\~які знаходились\~на виконанні\~в органах\~Пенсійного фонду\~України.\~При цьому,\~зазначає,\~що виплата\~пенсій,\~у тому\~числі додаткових\~пенсій,\~доплат,\~надбавок та\~підвищень до\~них,\~компенсаційних виплат,\~встановлених законодавством,\~звільненим із\~служби військовослужбовцям,\~особам,\~які мають\~право на\~пенсію за\~цим Законом,\~та членам\~їх сімей\~забезпечується за\~рахунок коштів\~Державного бюджету\~України,\~які,\~в свою\~чергу,\~здійснюються лише\~за наявності\~відповідного бюджетного\~призначення,\~встановленого законом\~про Державний\~бюджет України.\~Більш того,\~черговість виплат\~на виконання\~рішень суду\~визначається датою\~набрання ними\~законної сили,\~згідно з\~абзацом 2\~пункту 7\~розділу ІІ\~Порядку.\~Таким чином,\~належні пенсійні\~кошти,\~нараховані відповідно\~до рішення\~суду [PERSON] ,\~будуть виплачені\~при надходженні\~відповідного фінансування\~для виплати\~сум,\~нарахованих за\~рішеннями суду,\~в порядку\~черговості виконання\~рішень суду\~за датою\~набрання ними\~законної сили. виділення коштів із бюджету Пенсійного фонду України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника головного управління Пенсійного фонду України ознак вини та умислу. Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Крім того, зазначає, що що за наявних обставин не вбачається наявність цивільно-правових відносин між позивачами та відповідачем як суб`єктом владних повноважень, наявність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними. У ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виникло перед [PERSON] та [PERSON] грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак апелянт не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 ЦК України, а тому, у [PERSON] та [PERSON] не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України. Разом з цим, зазначає, що рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року по справі № 160/10639/21 та від 09 жовтня 2023 року по справі №160/21631/23 не визначено грошового зобов`язання щодо стягнення відносно позивачів, такі рішення мають зобов`язальний характер щодо [PERSON] , а тому у даній справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з цим, зазначає про те, що доводи позивачок щодо залишення їх звернень від 10 листопада 2023 року та 28 листлопада 2023 року без розгляду не відповідають дійсності, оскільки останні розглянуті відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та 29 грудня 2023 року позивачці надано відповідь за № 66565-52931/Д-01/8-0400/23, яка отримана [PERSON] 01 січня 2024 року. Тому, прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в поному обсязі. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року у справі закрито підготовче провадження, справи призначена до позгляду по суті (а. с. 102). Позивачки у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 120-121). Представниця відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровськійц області у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгул справи за її відсутності (а. с. 113-114 та на звороті), в якій в повному обсязі підтримала відзив на возовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 99), в якій позовні вимоги не визнав повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд доходить висновку про залишення позовних вимог без задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). 08 вересня 2022 року позивачка [PERSON] , [INFO] змінила ім`я на [PERSON] , що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а. с. 10). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у справі № 203/1392/13-ц було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , урозмірі 33 % від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 15 квітня 2013 року. Пізніше, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року у справі № 203/1588/22, змінено розмір стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у справі № 203/1392/13-ц, з 33 % від усіх видів заробітку (доходу) на частку з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної смили та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Рішення суду набрало законної сили 27 грудня 2022 року (а. с. 15 - 16 на звороті). Також, з Єдиного Державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі № 160/10639/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у неперерахунку та невиплаті пенсії [PERSON] з 01 кітня 2019 року в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного [INFO] в довідці від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] у розмірі 80% грошового забезпечення, на підставі довідки від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, наданої [INFO] , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Крім того, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) [PERSON] з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Вирішено питання розподілу судових витрат. Вказане рішення суду набрало законної сили 22 жовтня 2021 року. 24 грудня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині тексту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, наданої [INFO] , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум». Крім того,\~судом встановлено,\~що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року року в справі № 160/21631/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови [PERSON] у встановленні та здійсненні щомісячної доплати до призначеної пенсії у розмірі 2000 гривень згідно із постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 14\~липня 2021\~р.\~№ 713\~«Про додатковий\~соціальний захист\~окремих категорій\~осіб» та, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити [PERSON] щомісячну доплату до призначеної пенсії у розмірі 2\~000 гривень згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»,\~з урахуванням\~раніше виплачених\~сум,\~починаючи з\~місяця припинення\~такої доплати.\~Вирішено питання\~розподілу судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 22 листопада 2023 року. 29 грудня 2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано відповідь [PERSON] на її звернення від 10 листопада 2023 року (вх. № 51000/КО-0400-23) та від 28 листопада 2023 року (вх. № 52931/Д-0400-23) (а. с. 86), з якої вбачається, що аліменти з доплати, нараховані [PERSON] на виконання рішень суду, будуть утримані та перераховані у порядку та строки, передбачені ст. 69 Закуну України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення шкоди, внаслідок невиплати присуджених коштів (аліментів), суд зазначає настуне. Відповідно до вимог ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України, з-поміж іншого, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Приписами ч. 1 ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Так, позивачі стверджують, що невиконанням Державою Україна в особі ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та [PERSON] рішень Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з урахуванням рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 160/10639/21 та 09 жовтня 2023 року року в справі № 160/21631/23, порушено їхнє право мирно володіти своїм майном (аліментами), що гарантоване їм ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположниї свобод, чим їм завдано шкоду у вигляді невиплати присуджених коштів (аліментів) у сумі 57451 гривня 55 копійок. Натомість, суд зазначає, що оскільки аліменти з [PERSON] стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у справі 203/1392/13-ц в примусовому порядку у виконавчому провадженні № 39260010, то очевидно, що він самостійно не здійснює жодних виплат присуджених коштів (аліментів), а відтак, їх невиплата не залежить від нього, що в свою чергу, виключає наявність його вини у завданні шкоди внаслідок невиплати таких сум, а отже підстави для солідарного стягнення з нього такої шкоди відсутні. Більш того, суд зазначає про те, що якщо б [PERSON] не реалізував свого права на судовий захис у справах № 160/10639/21 та № 160/21631/23, то у позивачів не виникло б жодних прав щодо стягнення недоплачених сум аліментів. З огляду на те, що підстави для стягнення з [PERSON] шкоди внаслідок невиплати присуджених коштів (аліментів) відсутні, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині до [PERSON] . Щодо стягнення такої шкоди з Держави України в особі Головного управління Пенсійного Фону України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне. Так, приписами ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення\~осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб»\~встановлено,\~що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Приписами пунктів 20, 29 ч. 1 статті 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з х перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Відповідно до вимог Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійног фонду України від 31 серпня 2009 року № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Так, приписами абз. 2 п. 7 розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Згідно з вимогами п. п. 20 та 29 ч. 1 ст.\~116\~Бюджетного кодексу\~України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Як вбачається з рішень Дніпропетровського окружного окружного адміністративного суду від 21\~вересня 2021\~року у\~справі №\~160/10639/21\~та 09\~жовтня 2023\~року року\~в справі\~№ 160/21631/23 вони стосуються судового захисту прав [PERSON] , а не позивачів, а відтак виконання Державою Україною вказаних судових рішень у вищевказаному порядку, жодним чином не завдає шкоди позивачам, тим більше у вигляді невиплати присуджених коштів (аліментів), оскільки останні стягуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадженя». Так, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Крім того, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У випадку стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. В свою чергу, якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Таким чином, закон передбачає сукупність правових підстав стягнення аліментів з підприємства, про що просять позивачі, а саме: закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів; аліменти були відраховані з боржника; аліменти не перераховані стягувачу; заборгованість утворилася з вини підприємства, установи, організації фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які проводили відрахування. Натомість, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а сторонами не заперечувалося того, що виконавче провадження зі стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тривають, аліменти із боржника не відраховувалися, і вина відповідача в цьому Дніпропетровським окружним адміністративним судом вищевказаними судовими рішеннями від 21 вересня 2021 року у справі № 160/10639/21 та 09 жовтня 2023 року року в справі № 160/21631/23, не встановлена. В свою чергу, жодних розрахунків заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, з урахуванням вищевказаних рішень суду, здійснених державним виконавцем в межах відкритих виконавчих проваджень, позивачкою суду не надано, так само як і доказів про направлення відповідних постанов чи листів державного виконавця, з урахуванням вищевказаних рішень суду, на адресу відповідача 2 та які останнім не виконані. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що завдання шкоди Державою Україна, в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, та її розмір не доведені належними, достатніми та допустими докаказами, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення, 3 % річних та пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Оскільки вимоги позивачів про стягнення інфляційного збільшення, 3 % річних та пені за прострочення сплати аліментів є по суті похідними вимогами від первісної вимоги, яка в судовому порядку під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження та не була доведена стороною позивача належними, достатніми та допустимими доказами, натомість у повному обсязі спростована стороною відповідача, суд дійшов висновку про те, що право позивача не є таким, що порушене відповідачем, а відтак похідні вимоги також не підлягають задоволенню, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. При цьому, суд зазначає про те, що положення ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватися в даному випадку до [PERSON] , оскільки він не просточував виконання грошового зобов`язання, бо рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року виконується у примусовому порядку та відрахування відповідних платежів здійснюється пенсійним фондом, а не ним особисто та в межах зазначених державним виконавцем. Також, суд зазначає, що звернення [PERSON] до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовами (судові справи № № 160/10639/21 та 160/21631/23) вказує на порушення його права на такі виплати, що само по собі виключає його вину у їх не сплаті. Більш того, суд зазначає, що у випадку не реалізації [PERSON] права на судовий захист його порушених прав, у позивачів би не виникло права на отримання цих виплат взагалі. Крім того, суд звертає увагу на те, що не можуть застосовуватися вимоги ст. 625 ЦК України до Держави України, в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, оскільки рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року усправі № 160/10639/21 та від 09 жовтня 2023 року по справі № 160/21631/23 не визначено грошового зобов`язання щодо стягнення, натомість, вказані рішення мають зобов`язальних характер, але відносно [PERSON] , а не позивачок, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин вимог ст. 625 ЦК України. Разом з цим, суд зазначає, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів передбачено вимогами ст. 196 СК України, однак виключно у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, та у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Натомість, позивачкою заявлено вимогу про солідарне стягнення пені за несплату аліментів, в тому числі до Держави Україна, в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, яка не є особою, що має обов`язок щодо сплати аліментів, а відтак є неналежним відповідачем за вказаною вимогою, що є самостійною підставою у відмові в її задоволенні. Також, не підлягає задоволенню вказана вимога щодо [PERSON] , оскільки, по-перше, наявність такої заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року усправі № 160/10639/21 та від 09 жовтня 2023 року по справі № 160/21631/23 позивачками не підтверджено, належними достатніми та допустимими доказами, зокрема разрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який здійсненюється державним виконавцем в межех відповідного виконавчого провадження, по-друге, вина [PERSON] у виникненні такої заборгованості, як вже встановлено судом, відсутня. З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні вимоги не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову відсутні, через що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed