Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

26.04.2024 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2021 року по 28.03.2024 позивач разом із [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом за місцем реєстрації позивача, разом працювали, вели спільне господарство. В квітні 2023 року позивач дізналася, що завагітніла, в зв`язку з чим разом з [PERSON] звернулися до КНП «Валківська ЦРЛ» задля проведення необхідних обстежень та спільної здачі аналізів, пов`язаних з вагітністю. Згідно історії вагітності та пологів № 260 чоловіком позивача зазначений [PERSON] та його контактні дані. [INFO] у них народився син [PERSON] , відомості про батька якого записані за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України, оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. З початку вагітності та після народження дитини [PERSON] визнавав своє батьківство, жодного разу не заперечував цього факту, надавав матеріальну допомогу для утримання сина, оскільки мав бажання брати участь в його житті, піклуватися про нього та про його матір позивача у справі. Подати заяву про визнання батьківства після народження дитини сторони не встигли через проблеми з документами, а з 06.01.2024 [PERSON] був мобілізований до ЗСУ, перебував на військово-обліковій спеціальності стрільця-помічника гранатометника в/ч [NUMBER] та направлений для виконання службових обов`язків в Сєвєродонецький район Луганської області. 01.04.2024 від РТЦК прийшло сповіщення, що він зник безвісти 28.03.2024 о 15:30 в адміністративних межах смт. Білогорівка Лисичанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу щодо проведення захисту незалежності суверенітету та територіальної цілісності України. Потрапив під мінометний обстріл противника, в результаті чого зв`язок з військовослужбовцем втрачений, місце його знаходження невідоме, серед загиблих не значиться. Звернула увагу, що у відповідності до ст.128 СК України позивачем надано достатньо доказів, які засвідчують походження дитини саме від [PERSON] , що зібрані у передбаченому ЦПК України порядку. Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи наразі вважає не можливим через неможливість відібрання біологічних зразків [PERSON] , який вважається безвісті відсутнім. У разі оспорювання батьківства проведення експертизи може бути здійснено з наданням біологічних зразків його рідної сестри [PERSON] відповідача у справі. Інших родичів по крові немає, батьки померли. Окрім того, факт перебування у фактичних шлюбних відносинах під час вагітності та після народження сина можуть підтвердити батьки позивача, з якими вони разом проживали весь період. Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 30.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження, правом згідно ст.174 ЦПК відповідачі не скористалися. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені вище обставини. Вказала, що визнання батьківства необхідно для дотримання в повсякденному житті дитини її прав та інтересів. В РАЦСі вказала батьком дитини саме [PERSON] , але відомості до актового запису здійснили працівники РАЦСу на свій погляд, як пояснили, згідно Закону. Відповідач [PERSON] позов визнала, підтвердила, що позивач з братом жили разом з її батьками у цивільному шлюбі більше трьох років. Жили дуже гарно, брат чекав на народження сина, повністю забезпечував його матеріально. Територія, де брат зник, до цього часу окупована, тому про його долю нічого не відомо, сподіваються, що живий. Звернулися до всіх органів, які займаються пошуками, інформації на має. Одразу після народження дитини не могли подати заяву про визнання батьківства, так як спочатку проблеми були з документами у позивача, потім у відповідача, а в січні 2024 року брат пішов служити, але контакти підтримував. До того, як брат став проживати у позивача, проживав у неї за місцем реєстрації чоловіка. За місцем реєстрації їх батьківський будинок. Не втрачає надію, що брат повернеться, одразу одружиться з позивачем. Просить записати дитину на брата. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2023 Валківським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ складено актовий запис №182 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якого записана [PERSON] , батьком [PERSON] згідно ст.135 СК, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК від 20.12.2023. В історії вагітності та пологів №260, виданої КНП «Валківська ЦРЛ», чоловіком [PERSON] записаний [PERSON] . За інформацією КНП «Валківська ЦРЛ» №124-10 від 25.04.2024, [PERSON] 16.05.2023 в 7-8 тижнів вагітності стала на облік в жіночу консультацію. Згідно карти вагітної та породіллі №72/3, зазначила батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Окрім того, в анкеті вагітної позивач на випадок її медичної недієздатності вказала [PERSON] , як особу, якій довіряє представляти її інтереси і приймати від її імені рішення виключно з медичних питань, що виходять від лікарів і потребують її згоди. При пологах у [PERSON] не проводився забір крові та ним не надавалися інші аналізи, окрім як результату рентгенографії від 02.11.2023. Згідно сповіщення №1098 від 01.04.2024, стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти в/ч [NUMBER] старший солдат [PERSON] зник безвісти 28.03.2024 о 15:30 год. в адміністративних межах смт. Білогорівка Лисичанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу щодо проведення захисту незалежності суверенітету та територіальної цілісності України. Потрапив під мінометний обстріл противника, в результаті чого зв`язок з військовослужбовцем втрачено, місце його знаходження невідоме та серед загиблих не значиться. Згідно витягу з ЄРДР, 08.04.2024 о 09:36 год. до ЧЧ ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] , що її брат [PERSON] стрілець-помічник 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти в/ч [NUMBER] зник безвісти 28.03.2024 в адміністративних межах смт. Білогорівка Лисичанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області. За даним фактом розпочато кримінальне провадження №12024221050000125 від 08.04.2024, внесене до ЄРДР за ч.1 ст.115 КК України. Із даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є рідними братом і сестрою, актові записи №09 від 19.10.1993, № 04 від 19.02.1997 відповідно. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). За ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. На підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст.134 СК України). Ч.1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В даній категорії справ доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір?ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги (постанова ВС від 21.03.2018 у справі №543/738/16-ц). За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду\~на викладене,\~враховуючи,\~що [PERSON] \~є біологічним\~батьком дитини\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~доказами,\~які не\~викликають сумніву,\~до того\~ж визнається\~відповідачем [PERSON] ,\~суд доходить\~висновку,\~що позивачем\~доведено наявність\~всіх необхідних\~умов для\~визнання батьківства\~в судовому\~порядку,\~перелік яких\~встановлено ст.128\~СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved