Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

04.01.2024 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення від їх сплати до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками. 12.01.2024 року позивачем усунені виявлені недоліки. 24.01.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, згідно якої в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучений Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 23.01.2024 року отримані відомості із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 року прийнята подана позивачем уточнена позовна заява, відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче с удове засідання на 26.03.2024 року. 26.03.204.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 04 червня 2024 року Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 04.06.2024 року в судовому засідання оголошену вступну і резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно за судовим наказом від 08 жовтня 2019 року по справі № м 173/2331/19, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області та рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року з дня пред`явлення позову. Звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються з нього на підставі судового наказу від 08 жовтня 2019 року по справі № м 173/2331/19, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області на користь відповідачки та на підставі рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача,, але не менше 50 % від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 27.10.2007 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26 . В період шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] 13.02.2020 року шлюб між ними був розірваний з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу відповідачка зареєструвала інший шлюб та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». 08.10.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ у справі № 173/2331/19, яким стягнуто із нього на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 23.09.2019 року. Згодом його син - [PERSON] , [INFO] почав проживати з ним та він звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання сина разом з ним та зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за вищевказаним судовим наказом. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року вирішено припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Також прийняте рішення про зміну розміру аліментів. що стягуються з нього судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Згодом його син - [PERSON] , [INFO] також вирішив проживати з ним. Незважаючи на те, що син - [PERSON] , [INFO] . проживає з ним та перебуває на його утриманні, з нього продовжуються стягуватись аліменти на користь відповідачки на утримання цієї дитини, що порушує його права та права його дітей на їх належне утримання, адже кошти перераховуються на користь відповідачки, та останньою не витрачаються на утримання дітей. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини з тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків, з ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого із батьків таке право припиняється. Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Також позивач пояснив, що з листопада 2023 року його син, [PERSON] , почав проживати з ним. Син сам прийшов до нього та виразив своє бажання проживати з ним. Оскільки мати вихованням дітей не займається та веде неправильний спосіб життя. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 02.04.2024 року. Відзив на позовну заяву не надала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін і дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.10.2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26 . В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких батьками записаний відповідач. 13.02.2020 року шлюб між сторонами був розірваний з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду. Після розірвання шлюбу відповідачка зареєструвала інший шлюб та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». 08.10.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ у справі № 173/2331/19, яким стягнуто із нього на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 23.09.2019 року, що підтверджується копією судового наказу. Згодом син сторін - [PERSON] , [INFO] почав проживати з батьком та позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання сина разом з ним та зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за вищевказаним судовим наказом. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року вирішено припинити стягнення аліментів, які стягуються з позивача за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Також прийняте рішення про зміну розміру аліментів. що стягуються з позивача за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією рішення суду. На час подання позовної заяви, другий син сторін - [PERSON] , [INFO] також проживає з відповідачем, проте з відповідача на користь позивачки продовжують стягуватись аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Факт проживання сина - [PERSON] , [INFO] з позивачем підтверджується поясненнями дитини, [PERSON] , [INFO] , який в судовому засіданні пояснив, що з листопада 2023 року він постійно проживає разом з батьком, оскільки з батьком йому проживати краще. Він сам вирішив жити з батьком, ніхто його до цього не примушував і має намір і в подальшому продовжувати жити з батьком. Довідкою Верхньодніпровської міської ради від 20.11.2023 року № 291, згідно якої [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Копією судового наказу від 07.12.2023 року. згідно якого із [PERSON] , стягнені аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідачки Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що неповнолітній син позивача - [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, позивачем по справі, що підтверджується вищенаведеними доказами. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як встановлено обидві дитини проживають з батьком - позивачем по справі та повністю знаходяться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з позивача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області № 173/2331/19 від 08 жовтня 2019 року та рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року . Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звільнення його від стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що позивач повинен бути саме звільнений від сплати аліментів оскільки згідно ст. 273 СК України передбачено право особи звернутись до суду з позовом саме про звільнення від сплати аліментів, а не про припинення їх сплати. Оскільки позивач згідно поданої позовної заяви просить і припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, що стягуються на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , і звільнити його від їх стягнення, тобто фактично заявлені дві однакові вимоги, суд приходить до висновку. що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання з якого часу потрібно припинити стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України - Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином за даною нормою передбачено що стягнення аліментів здійснюється з дня подання до суду позову чи заяви про видачу судового наказу. Позивачем поставлення вимоги про припинення стягнення аліментів. Тому звільнення (припинення) стягнення аліментів та зміна розміру стягуваних аліментів здійснюється з дня набрання рішенням законної сили, тобто за загальними правилами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073 грн., 60 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відповідачем не відшкодовуються.

Outcome: partial