Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ « ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.10.2021 року між ТОВ ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 12241-10/2021. 31.01.2023 між ТОВ ФК "Інвеструм" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ ФК "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач також не виконав свої зобов`язання за цим кредитним договором, а тому має заборгованість в розмірі 15 807,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8807,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 08.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 18.04.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідач просив задовольнити позовні вимоги в розмірі 7196,00 грн., вважаючи, що у позивача немає правових підстав для задоволення позову в розмірі 15 807,00 грн. При цьому представник відповідача посилається на те, що сума заборгованості є некоректною та не відповідає умовам кредитного договору, а за власними розрахунками сума боргу становить 7196,00 грн. та складається з: 5472,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1724,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 22.04.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача Маглича І.С . У даних поясненнях представник позивача зазначає, що доводи сторони відповідача щодо невірного нарахування відсотків спростовуються умовами кредитного договору, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях просить розглядати справу в його відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16.10.2021 року між ТОВ ФК "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12241-10/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки та графік розрахунків, а саме надано кредит в розмірі 7000,00 грн. в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом строком на 25 днів до 09.11.2021 року зі сплатою відсотків в розмірі 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу. Згідно графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є додатком до кредитного договору, загальна вартість кредиту становить 7875,00 грн., що складається з суми кредиту - 7000,00 грн., процентів за користування кредитом - 875,00 грн. 09.11.2021 року відповідачем подано заявку на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту на термін 7 днів. При цьому відповідачем станом на 09.11.2021 року оплачено суму в розмірі 1470,00 грн., необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п.4.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ФК «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. На підставі вказаної заявки між сторонами 09.11.2021 року було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту, відповідно до п.п.2, 3 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 15.11.2021 року, будь які-нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 7875,00 грн., що складається з сум кредиту - 7000,00 грн., суми відсотків за користування кредитом - 875,00 грн. 15.11.2021 року відповідачем подано заявку на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту на термін 7 днів. При цьому відповідачем станом на 15.11.2021 року оплачено суму в розмірі 1470,00 грн., необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п.4.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ФК «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. На підставі вказаної заявки між сторонами 15.11.2021 року було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту, відповідно до п.п.2, 3 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 21.11.2021 року, будь які-нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 7840,00 грн., що складається з сум кредиту - 7000,00 грн., суми відсотків за користування кредитом - 840,00 грн. 16.11.2021 року відповідачем подано заявку на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту на термін 7 днів. При цьому відповідачем станом на 16.11.2021 року оплачено суму в розмірі 1470,00 грн., необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п.4.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ФК «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. На підставі вказаної заявки між сторонами 16.11.2021 року було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту, відповідно до п.п.2, 3 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 22.11.2021 року, будь які-нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 8015,00 грн., що складається з сум кредиту - 7000,00 грн., суми відсотків за користування кредитом - 1015,00 грн. 22.12.2021 року відповідачем подано заявку на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту на термін 60 днів. При цьому відповідачем станом на 22.12.2021 року оплачено суму в розмірі 3780,00 грн., необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п.4.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ФК «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. На підставі вказаної заявки між сторонами 22.12.2021 року було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту, відповідно до п.п.2, 3 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 60 днів, тобто до 19.02.2022 року, будь які-нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 13 090,00 грн., що складається з сум кредиту - 7000,00 грн., суми відсотків за користування кредитом - 6090,00 грн. 31.01.2023 між ТОВ ФК "Інвеструм" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ ФК "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до боржника [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідачем належним чином не виконано його зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого він має заборгованість в розмірі 15 807,00,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8807,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Статтею 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Під час судового розгляду судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, неодноразово звертався із заявками про відстрочення виконання зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди, якими погоджувалась зміна дати виконання зобов`язання, визначався новий розмір відсотків, а також узгоджено, що розмір тіла кредиту не змінився. Так, 22.12.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту, відповідно до п.п.2, 3 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 60 днів, тобто до 19.02.2022 року, будь які-нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 13 090,00 грн., що складається з сум кредиту - 7000,00 грн., суми відсотків за користування кредитом - 6090,00 грн. Доказів того, що після укладення вказаної додаткової угоди відповідачем на виконання зобов`язань було сплачено будь-які кошти - суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку про те, що вказані суми належить стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому, суд звертає увагу, що позивач не надав суду жодних розрахунків на підтвердження заявлених сум відсотків в розмірі 8807,00 грн. за користування позикою. Так, надані позивачем документи лише констатують суми основного боргу і відсотків у розмірах, які позивач отримав в порядку передання права вимоги, однак розрахунки цих сум, з яких можливо було би встановити порядок і період нарахування відсотків, позивач не надав. Крім того, заявлена позивачем до стягнення сума відсотків перевищує суму відсотків, яка передбачена умовами договорів позики (кредиту) у межах погоджених строків користування грошовими коштами відповідно до додаткової угоди від 22.12.2021 року. Дійсно, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В той же час, суд зауважує, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату відсотків до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати відсотки за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. З урахуванням викладеного, суд приймає визнання відповідачем позову в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 7000,00 грн. та відсотків в розмірі 6090,00 грн. та відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову в іншій частині, а саме стягнення донарахованих відсотків, оскільки таке визнання суперечить закону. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлену ним суму відсотків, а також не довів право нараховувати відсотків на умовах договорів поза межами строків правомірного користування позикою, а тому суд вважає, що до стягнення підлягають сума основного боргу в межах укладеного договору в розмірі 7000,00 грн., а також сума відсотків, яка була передбачена умовою додаткової угоди № 3 від 22.12.2021 року у загальному розмірі 6090,00 грн., а всього 13 090,00 грн., в зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2222,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial