Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення фактів родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який в свою чергу, є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] був єдиним сином [PERSON] та єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки чоловік [PERSON] помер у [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 29.07.2005, яким заповіла все своє майно [PERSON] . 18.01.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О. О. із заявою, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON] на користь заявника. 20.01.2023 заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О. О. із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі - [PERSON] . Листом від 25.05.2023 приватним нотаріусом їй було роз`яснено, що вона не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , оскільки у свідоцтві про смерть [PERSON] її прізвище записано - « [PERSON] », у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України [PERSON] прізвище записано - « [PERSON] » та у свідоцтві про народження і паспорті громадянина України [PERSON] прізвище записано - [PERSON] », у зв`язку з чим нотаріус рекомендувала звернутися до суду. Наявність такої розбіжності у написанні прізвищ заявник пов`язує з перекладом прізвища з російської на українську мову при отриманні офіційних документів членами її родини. Заявник зазначає, що в даному випадку встановлення фактів родинних відносин їй необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті її бабусі, а в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин неможливо. На підставі наведеного, просила встановити факти родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Ростов-на-Дону російської федерації, є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Берлін, Німеччина; що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Ростов-на-Дону, російської федерації, яка померла [INFO] у м. Одесі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ростов-на-Дону, російської федерації, а також, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Берлін, Німеччина, є онукою [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ростов-на-Дону, російської федерації, яка померла [INFO] у м. Одесі. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Белан М. В. просив заяву задовольнити. [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що заперечень проти заяви не має. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.10.2022. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя 29.07.2005 [PERSON] склала заповіт, яким усе майно і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] 18.01.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О. О. заведено спадкову справу №4/2023 до майна [PERSON] . 18.01.2023 [PERSON] подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О. О. заяву № 9, в якій від прийняття спадщини після померлої [PERSON] відмовився. Також, 18.01.2023 [PERSON] подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О. О. заяву № 10, в якій від прийняття спадщини після померлої [PERSON] відмовився на користь онуки померлої - [PERSON] . Листом від 25.05.2023 № 209/02-14 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. повідомлено [PERSON] , що вона не є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , оскільки з поданих нею документів встановлено розбіжності у написанні прізвищ спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] . Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України). Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У справах окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, обов`язковим є визначення мети, для якої заявник просить встановити певний факт. Залежно від мети встановлення такого факту визначається коло заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Так, у заяві про встановлення фактів родинних відносин [PERSON] метою встановлення таких фактів визначає необхідність отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї бабусі. Отож, виходячи із цієї мети встановлення фактів, заінтересованими особами у даній справі мають бути особи, які мають право на спадщину після смерті [PERSON] або територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом. Як слідує з витребуваних судом в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] 18.01.2023 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О. О. із заявами, в яких від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] відмовився, в тому числі на користь онуки померлої - [PERSON] . У заяві про відмову від прийняття спадщини, поданій до нотаріуса 18.01.2023 [PERSON] зазначив, що крім нього інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 5 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Отже, судом встановлено, що [PERSON] у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , подавши нотаріусу відповідну заяву. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, [PERSON] свою відмову від прийняття спадщини не відкликав. Відтак, [PERSON] , у розумінні чинного законодавства, не є спадкоємцем [PERSON] та, відповідно, не є належною заінтересованою особою в даній справі. Інші особи, крім заявника, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Виходячи з мети встановлення фактів, визначеної заявником у заяві, а саме необхідність отримання свідоцтва про право на спадщину, за відсутності інших спадкоємців, заінтересованою особою у даній справі має бути територіальна громада. Однак, заінтересованою особою у даній справі заявником визначено [PERSON] , який не може бути, виходячи з мети встановлення фактів, заінтересованою особою. За загальним правилом Цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній. Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 449/1352/15-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). [PERSON] не заявляла клопотання про заміну/залучення заінтересованої особи, представник заявника під час з`ясування судом питання щодо належності заінтересованої особи зазначив, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, при цьому, ураховуючи відмову [PERSON] від прийняття спадщини, не обґрунтував заінтересованості останнього у даній справі. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення фактів родинних відносин.

Outcome: dismissed