Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ Адвокат Петренко О.М., що діє в інтересах [PERSON] звернулася в Немирівський районний суд Вінницької області із позовною заявою до Немирівської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом та про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала у селі Мухівці Немирівського району. [PERSON] була родичкою Позивачки, оскільки дівоче прізвище її мами також [PERSON] . За словами мами заявниці, [PERSON] була тіткою її мами, тобто бабусі заявниці. У 2022 році, під час оформлення спадщини після смерті батька Позивачки, [PERSON] , який також проживав у [ADDRESS] , діловод Муховецького старостинського округу повідомила заявниці, що у старостаті є заповіт складений [PERSON] на ім`я [PERSON] - дівоче прізвище заявниці. Зазначений заповіт [PERSON] склала 16 листопада 1988 році і заявниця не знала про його наявність. Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Муховецької сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 26. [PERSON] проживала поруч із будинком [PERSON] і так як вона була одинока ( у неї не було ні чоловіка, ні дітей), то батьки Позивачки доглядали за нею. В подальшому заявниця з`ясувала, що спадкодавиця [PERSON] мала право на отримання земельної частки (паю) КСП ім. Шевченка, і що на її ім`я був виготовлений сертифікат. Для оформлення спадщини заявниця звернулась до старости, щоб отримати дублікат заповіту. В отриманому дублікаті заповідачем зазначено [PERSON] , тоді як свідоцтво про смерть та сертифікат на право на земельну частку (пай) видані на ім`я [PERSON] . Така розбіжність мала місце через те, що у 1988 році при складанні заповіту у [PERSON] документом, що посвідчує особу, був паспорт УРСР, у якому дані були записані російською мовою. Так, згідно запису №613 паспортної книги, що збереглась у Муховецькому старостаті, громадянка [PERSON] ( [INFO] ) у 1983 році отримала паспорт та прописку. Тому ймовірніше усього, що під час складання заповіту її ім`я переклали на українську мову як [PERSON] , а вже при отриманні паспорту України, її ім`я записали на український манер - Палажка. Так як, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, то вона звернулась до Немирівської Державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак через розбіжність імені у документах їй було відмовлено та роз`яснено, що необхідно встановити факт належності заповіту від 16.11.1988 року (зареєстрованого у реєстрі за №26) [PERSON] на чиє ім`я виготовлений сертифікат серії [NUMBER] . Також нотаріусом Немирівської Державної нотаріальної контори було надано роз`яснення про те що, Позивачкою заява про прийняття спадщин не подавалась, а інформація щодо заповіту складеного від імені [PERSON] , померлої [INFO] у Спадковому реєстрі відсутня. В даний час [PERSON] має намір переоформити спадщину, однак не має можливості цього зробити через розбіжності в імені, що зазначені у заповіті та у свідоцтві про смерть спадкодавця, а тому змушена звернутись до суду із відповідною заявою. Окрім цього, Позивачка пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦКУ, Позивачу необхідно було протягом шести місяців після смерті спадкодавця подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини за місцем смерті спадкодавця. Однак Позивачці не було відомо, що спадкоємцем є саме вона, а не її мати, яка доглядала тітку. Тому вона і не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в визначений законом строк. Враховуючи вищевказане Позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 02.04.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача та відповідача заяв і клопотань по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02.04.2024 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача 31.05.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Від представника відповідача Немирівської міської ради 25.04.2024 року надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечують проти їх задоволення. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Так як від відповідача подана заява про визнання позову, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 206 ЦПК України,\~немає. [PERSON] народилася [INFO] в с. Мухівці, Немирівського району Вінницької області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.07.1993 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13) [PERSON] померла [INFO] в с. Мухівці, Немирівського району Вінницької області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14) Відповідно до заповіту від 16.11.1988 року, посвідченого [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Муховецької сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області 16 листопада 1988 року і зареєстровано в реєстрі за № 26, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме мені на день смерті, на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] » (а.с.15) Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради від 06 грудня 2022 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини за даною адресою відсутні будь-які зареєстровані особи (а.с.17) Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0376119, [PERSON] , яка проживає у с. Мухівці, Немирівського району Вінницької області, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка (а.с.18) Як вбачається із роз`яснення державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 19.04.2023 року, [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала. Інформація, щодо наявності посвідченого заповіту від імені [PERSON] , померлої [INFO] у спадковому реєстрі відсутнія (а.с.21) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини . Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Разом з\~тим Пленум\~Верховного Суду\~України у\~пункті 24\~постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК України,\~за позовом\~спадкоємця,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини\~з поважної\~причини,\~суд може\~визначити йому\~додатковий строк,\~достатній для\~подання ним\~заяви про\~прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3\~ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Частиною першою статті 319 цього ж Кодексу визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як роз`яснено у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 35 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства. Також суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви в частині встановлення факту, що має юридичне значення та необхідність захисту прав позивача шляхом встановлення факту того, що заповіт складений 16 листопада 1988 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Муховецької сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області Сидоренко В.А., зареєстрований у реєстрі за № 26, у якому заповідачем вказана [PERSON] , складений від імені [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: approved