Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

13.05.2024 позивач [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить розірвати їх з відповідачем шлюб, який зареєстрований 17.07.1992 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №10. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.1992 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них дітей немає, проте відповідач не бажає розривати шлюб черед відділ ДРАЦС. Вказує, що шлюбні відносини сторін не складаються через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння через що виникають постійні сварки. Зазначає, що шлюб існує формально, а його збереження суперечить її інтересам, що стало причиною звернення до суду. Ухвалою суду від 14.05.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнав. З урахуванням заяви сторін у справі про розгляд справи без їх участі, перевіривши відомості про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 17.07.1992 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №10, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.07.1992. Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін дітей не має. Позивач [PERSON] вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, постійні сварки, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1992. Від даного шлюбу дітей не мають. Однак, подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема постійні непорозуміння та сварки, відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим сторони припинили подружні стосунки, спроби знайти порозуміння позитивних результатів не дали, відсутність в позивачки бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак, суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище [PERSON] . Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved