Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів ну утримання сина [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] , у розмірі 123 313,75 грн., та половину додаткових витрат на утримання сина [PERSON] у розмірі 32 042,39 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] який було розірвано рішенням Макарівського районного суду Київської області від 24.07.2015 у справі № 370/1477/15-ц. Зазначила, що від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір`ю. Посилалася, що 11.10.2021 Макарівським районним судом Київської області було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання судового наказу Макарівського районного суду Київської області від 24.07.2015 Голосіївським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження. Водночас, відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів не виконувалися у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2021 по 31.05.2023, яка становить 123 313,75 грн., тобто перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Тому, позивачем було нарахована пеня за несвоєчасну сплату аліментів, яка становить 863 196,25 грн. Проте, враховуючи, що розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, позивач просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі заборгованості зі сплати аліментів, тобто 123 313,75 грн. Також позивач зазначила, що нею були понесені додаткові витрати на утримання дитини, а саме: (1) лікування дитини у лікаря ортодонта у медичній клініці філії ТОВ «Клінік «Мед-Б`юті», де за період з 29.08.2022 по 18.09.2023 були сплачені кошти у розмірі 41 200 грн.; (2) курси з англійської мови в онлайн школі JustSchool, де за період з 04.04.2023 по 19.09.2023 були сплачені кошти у розмірі 12 554 грн.; (3) проїзд дитини до м. Чернівці для оздоровлення, який склав 2 152,28 грн.; (4) купівля одягу та речей дитині для школи на загальну суму 8 178,50 грн. Таким чином, загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини становила 64 084,78 грн., а тому позивач просила суд стягнути половину цих витрат з відповідача. Ухвалою суду від 12.10.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 12.10.2023 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , проте поштове відправлення № 0600229753522 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, 25.11.2023 року», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Макарівського районного суду Київської області від 24.07.2015 року (справа № 370/1477/15-ц) розірвано шлюб між сторонами у справі. Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Судовим наказом Макарівського районного суду Київської області від 11.10.2021 року (справа № 370/1523/21) з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , стягунути аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 15.06.2023 у виконавчому провадженні № 71960477 з примусового судового наказу Макарівського районного суду Київської області від 11.10.2021 року (справа № 370/1523/21) було обмежено боржника [PERSON] у справі керування транспортними засобами (а.с. 14). Цією ж постановою було встановлено наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.07.2021 по 31.05.2023 у розмірі 123 313,75 грн., що перевищує суму платежів за чотири місяці. Відповідно до довідок від 20.01.2023 № 3233-7001692886 та від 20.01.20223 № 3233-7001693114 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач з сином проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, оскільки відповідач систематично порушував строки сплати аліментів, сплачуючи їх не постійно, не щомісячно і не в повному обсязі, тому станом на 15.06.2023 року наявна заборгованість по їх сплаті, яка складає 123 313,75 грн. Позивачем було визначено розмір пені за прострочення слати аліментів наступним чином: 123 313,75 (сума заборгованості по аліментах) * 1% * 700 (кількість днів прострочення) = 863 196,25 грн. Суд не погоджується із вказаним розрахунком позивача про що детальніше буде описано нижче. Також встановлено, що [PERSON] протягом 2022 - 2023 років були надані медичні послуги у Філії ТОВ «Клініка «Мед-Б`юті» на загальну суму 41 200 грн., що підтверджується відповідними актами виконаних робіт (а.с. 15-28). Згідно із товарним чеком № 1840 від 17.07.2023 виданим ФОП [PERSON] , цього ж дня був придбаний товар босоніжки та крокси на загальну суму 963 грн. (а.с. 29). 17.08.2023 був придбаний товар трикотажні брюки, трикотажні боді-футболки, трикотажні жилети (2 шт.), трикотажні толстовки (2 шт.), спідня білизна (2 шт.), пакет на загальну суму 4 600 грн., що підтверджується копією товарного чеку (а.с. 29). 21.08.2023 був придбаний товар рюкзак та щоденник на загальну суму 1 429,50 грн., що підтверджується копією товарного чеку (а.с. 29). Згідно із товарним чеком № 2519 від 19.09.2023 виданим ФОП [PERSON] , цього ж дня був придбаний товар кросівки на суму 593 грн. (а.с. 30). Відповідно до товарного чеку № 2511 від 18.09.2023 виданим ФОП [PERSON] , цього ж дня був придбаний товар кросівки на суму 593 грн. (а.с. 30). До позовної заяви також додано копії квитків № 799-Н1-1336983-0108 та № ИУ2-Н1-3123864-1807 на ім`я [PERSON] рейсом Київ-Чернівці-Київ загальною вартістю 2 152,28 грн. (а.с. 31). Згідно з довідкою виданою ФОП [PERSON] від 29.09.2023, станом на дату видачі довідки [PERSON] були сплачені кошти за навчання студента [PERSON] в онлайн школі JustSchool, на кусі англійської мови за період з 04.04.2023 по 19.09.2023 у загальному розмірі 12 554 грн. (а.с. 32). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується наступним. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч. 1 ст.196СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Вирішуючи даний спір суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Так судом встановлено, що визначаючи розмір пені за заборгованість по сплаті аліментів, позивачем використано загальну суму заборгованості станом на 15.06.2023 у розмірі 123 313,75 грн., проте не було здійснено розміру пені за кожен місяць окремо. Водночас, як було зазначено вище, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто, пеня має обраховуватися за кожним простроченим місячним платежем окремо, а потім формуватися шляхом додавання у загальну суму. Разом із цим, позивачем не було надано до суду помісячного розрахунку заборгованості відповідача по аліментах як виконаного державним виконавцем, так і будь-якого іншого. За відсутності помісячного розрахунку заборгованості відповідача по аліментах суд позбавлений можливості здійснити обрахування розміру пені. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині у зв`язку з їх недоведеністю, а саме: недоведеністю розміру пені. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, судом вище було встановлено, що позивачем були понесенні витрати за надані їх спільному з відповідачем медичні послуги з стоматології. Водночас, позивачем у даному випадку не доведено, що заявлені нею витрати на стоматологічні послуги були пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини, а також, що таке лікування дитини було неможливе у державних чи комунальних закладах охорони здоров`я. Матеріли справи взагалі не містять жодних доказів того, що у спільного сина сторін були будь-які захворювання стоматологічного характеру. Суд звертає увагу, що надання стоматологічних послуг зі встановлення брекетів та інші супутні послуги, не можуть однозначно вказувати на наявність певного захворювання. Тому позивачем не доведено необхідність надання цих послуг саме у зв`язку зі станом здоров`я дитини, а не, зокрема, особистими вподобаннями тощо. Тому, на переконання суду такі послуги не є особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, а позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності таких стоматологічних послуг. Суд також зауважує, що витрати пов`язані з вивченням іноземної мови не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання, оскільки саме лише вивчення іноземної мови, яке в тому числі передбачене шкільною програмо, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, а позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. На переконання суду, придбання певних речей та засобів, про які судом було зазначено вище, також не бути викликані особливими обставинами. Окрім цього, матеріали справи взагалі не містять доказів того, що ці речі та засоби були придбані саме спільної дитини сторін. Також не можуть буди визнані додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України подорожі дитини до м. Чернівці. Позивачем не доведено, що усі перелічені витрати не покриваються за рахунок аліментів, які уже стягнуті з відповідач на утримання дитини. Та обставина, що відповідач наразі має заборгованість зі сплати аліментів не є підставою для понесених витрат як додаткових витрат передбачених ст. 185 СК України, оскільки самі по собі аліменти та додаткові витрати мають різну правову природу та не можуть бути одночасно і тим і іншим. Таким чином і позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Згідно ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави . Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed