Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківська міська рада про визначення додаткового чотиримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . Як стверджує позивач, вона вважала, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з матір`ю, рішенням суду призначалась її опікуном. Після початку військової агресії РФ проти України, нотаріальні контори не працювали і робота державних реєстрів була призупинена. Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж чотири місяці. Позивач посилається на те, що у квітні 2022 року виїхала до м. Чернівці, де звернулась до нотаріусу, але їй усно відповіли про відсутність доступу до спадкового реєстру. При повторному зверненні у вересні 2023 року із заявою про прийняття спадщини їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку на прийняття спадщини. Одночасно з позовом надійшла заява представника позивача про можливість розляду справи за її відсутністю. Представник Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Згідно наданих довідок КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 частину кв. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.04.2007 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою та на квартиру [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ю ХДНК 11.10.2000. За інформацією Реєстру територіальної громади м.Харкова [PERSON] , 1936 року народження постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.05.2016 [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено дочку [PERSON] . Звітами про виконання обов`язків опікуна підтверджено здійснення [PERSON] своїх опікунських обов`язків за місцем проживання матері. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків). Положеннями частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно зі статями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другоїстатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в кв. [ADDRESS] . Довідкою від 18.04.2022 підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою і мешкає у м.Чернівці. Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу від 15.09.2023 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] через : 1) пропущення нею строку для прийняття спадщини; 2) не надання нотаріусу доказів, що вона прийняла спадщину шляхом постійного відсутності. Поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач обгрунтувала невідповідністю законодавства, що полягало в різному формулювання строків звернення з заявою про прийняття спадщини у різних нормативно-правових актах та в різний час з лютого 2022 року; роз`ясненнями нотаріусів в телефонному режимі про зупинення всіх строків щодо спадкових справ до кінця воєнного стану; віддаленістю тимчасового проживання позивачки у зв`язку з введення в країні воєнного стану під час установленого законом шестимісячного строку, її важкий психологічний стан, відсутність коштів на життя, хвилювання за матеріальне забезпечення себе та сина. Так, відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Суд зазначає про те, що положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», доповнені Постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022 року пунктом 3 наступного змісту: «установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено. Наведені позивачкою обставини в їх сукупності підтверджують існування у [PERSON] об`єктивних та істотних труднощів , які перешкоджали їй своєчасно реалізувати право на прийняття спадщини протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку, а тому суд вважає за можливе визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт спільного проживання позивача разом з матір`ю тривалий час та постійно в кв. [ADDRESS] , оскільки спадкодавець страждала психічним розладом і потребувала стороннього догляду. Проте такі пояснення не мають правового значення, оскільки предметом доказування не є факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому як позов пред`явлено про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При розгляді справи суд також враховує принцип «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. На підставі викладеного і

Outcome: approved