Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 15.08.2018 року по 29.01.2020 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 41162,78 грн. Оскільки судове рішення фактично виконано 13.09.2023 року, позивач вважає що з відповідача на його користь має бути стягнута компенсація втрати частини заробітку за період з листопада 2019 року по день фактичного розрахунку вересень 2023 року в сумі 20412,48 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини заробітку в сумі 20745,04 грн. за період з 15.08.2018 року по день фактичного розрахунку 13.09.2023 року. Аргументи інших учасників. Відповідач надав\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.29-33),\~в якому\~зазначив,\~що позовні\~вимоги не\~визнає,\~вважає їх\~такими,\~що порушують\~його права\~та законні\~інтереси.\~Відповідач не\~заперечує того\~факту,\~що у\~позивача існувала\~заборгованість із\~заробітної плати\~в розмірі\~41162,78\~грн.,\~яка була\~стягнута рішенням\~суду,\~яке було\~виконано в\~повному обсязі\~13.09.2023\~року.\~Зазначив,\~що виплата\~громадянам суми\~компенсації провадиться\~у тому\~ж місяці,\~у якому\~здійснюється виплата\~заборгованості за\~відповідний місяць.\~Компенсації підлягають\~такі грошові\~доходи разом\~із сумою\~індексації,\~які одержують\~громадяни в\~гривнях на\~території України\~і не\~мають разового\~характеру,\~у тому\~числі заробітної\~плати (з\~урахуванням надбавок,\~доплат,\~підвищень до\~пенсії,\~додаткової пенсії,\~цільової грошової\~допомоги на\~прожиття,\~щомісячної державної\~грошової допомоги\~та компенсаційних\~виплат).\~Відповідач повідомляє\~те,\~що виплата\~нарахованої,\~але не\~виплаченої заробітної\~плати позивачу\~не відбулася,\~оскільки для\~проведення розрахунку\~компенсації втрати\~частини доходів,\~зокрема період\~невиплати заробітної\~плати має\~бути чітко\~визначений.\~Ппозивач в\~позовній заяві\~просить суд\~стягнути з\~відповідача компенсацію\~втрати частини\~заробітку,\~за період\~з 15.08.2018\~року до\~моменту фактичного\~розрахунку (13.09.2023\~року),\~але заборгованість\~з виплати\~заробітної плати\~у відповідача\~перед позивачем\~виникла лише\~з листопада\~2019\~року.\~Відповідач наголошує,\~що остаточна\~сума компенсації,\~відповідно до\~приписів законодавства,\~підлягає розрахунку\~на день\~виплати боргу\~та не\~залежить від\~дати ухвалення\~судового рішення.\~Відповідач вважає,\~що розмір компенсації втрати частини заробітку є значно завищеним та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства, а тому вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягають відмові у задоволенні позовних вимог. 14.11.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.37, 38) від представника позивача [PERSON] де остання зазначила, що вважає висновок відповідача про те, що спірні відносини регулюються ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» хибними. Нормативно правовим актом врегульовано відносини з приводу індексації, зокрема заробітної палати, з метою підтримання купівельної спроможності населення. У зв`язку з не проведенням з позивачем повного остаточного розрахунку по виплаті заробітної плати при звільненні, виникла заборгованість по ній, отже спірні відносини виникли з приводу компенсації частини доходу внаслідок затримки розрахунку, що направлено на невілювання інфляційного зменшення заробітку внаслідок затримки. Щодо посилання відповідача на те, що «дії позивача направлені на безпідставне збагачення» зазначено, що вказані доводи є необґрунтованими, оскільки вказана виплата містить компенсаційний характер, і спрямована на відшкодування втраченої частини доходу внаслідок інфляції через затримку розрахунку. Також представник позивача надала суду уточнену позовну заяву та розрахунок заборгованості, який обчислюється з листопада 2019 року, тобто з моменту виникнення заборгованості відповідача перед позивачем. Рух справи у суді. Ухвалою суду від 13.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у ТОВ «Краснолиманське» відомості про помісячний розмір заборгованості [PERSON] за період з 15 серпня 2018 року по 13 вересня 2023 року. Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторін, суд вважав можливим розглянути справу без участі учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом обставини та факти. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15.08.2018 року та був звільнений з підприємства 29.01.2020 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в розмірі 41162,78 грн. (а.с.12, 13). За даними ЄДРСР вказане рішення набрало чинності 22.08.2023 року. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» за № 370 від 17.10.2023 року (а.с.35), заборгованість у ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] за період з листопада 2019 року по січень 2020 року становила 41162,78 грн. (сума визначена після утримання податків і зборів) та складалася з таких сум: Період в якому виникла заборгованість з виплати заробітної платиСума заборгованості, грн.. Листопад 20199498,25 Грудень 20198228,80 Січень 202023435,73 РАЗОМ41162,78 Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заборгованість була сплачена позивачу в повному обсязі у вересні 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 2418 від 13.09.2023 року (а.с.5) та не оспорюється позивачем. Висновки суду та норми законодавства, що застосовані судом. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення містить частина 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи наведені норми законодавства, а також встановлені судом обставини, які свідчать про те, що відповідачем були порушені строки виплати позивачу заробітної плати за період з листопада 2019 по січень 2020 року, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати: Місяць та рік за який не виплачена заробітна платаСума заробітної плати, нарахованої до виплатиПеріод невиплати заробітної плати, місяць/рікІндекс споживчих цін за період невиплати грошового доходуСума компенсації, грн. Листопад 20199498,2512/19-09/231.503370034781,13 Грудень 20198228,8001/20-09/231.506382804166,92 Січень 202023435,7302/20-09/231.5033760411796,99 Разом41162,78 20745,04 Будь-яких доказів того, що така компенсація була нарахована під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем або після звільнення останнього або при здійсненні виплати вказаної заборгованості (тобто 13.09.2023 року), суду надано не було. Таким чином, сума компенсації, яка за розрахунком суду підлягає стягненню на користь позивача становить 20745,04 грн., яка розрахована саме з листопада 2019 року, тобто з моменту виникнення заборгованості відповідача перед позивачем. Що стосується доводів відповідача в частині посилання на норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», то суд критично відноситься до цих доводів, оскільки предметом позову є стягнення компенсації заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Питання компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюються Законом України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яким чітко визначається в яких випадках проводиться така компенсація та яким чином вона обчислюється. Підставою для виплати компенсації громадянам втрати частини доходів є порушення строків виплати нарахованих громадянам доходів на один і більше календарних місяців. Виплата вказаної компенсації, за вказаним законом, повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регулюють інші питання, а саме підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Підставою для проведення індексації грошових доходів населення є ситуація, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Крім того порядок здійснення розрахунку індексації грошових доходів населення відрізняється від порядку розрахунку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати Тобто вказані закони регулюють різні правовідносини і тому в рамках даної справи Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягає застосуванню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду (станом на 09.10.2023 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн.). З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином за подання цього позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір (з урахуванням понижуючого коефіцієнту) в розмірі 858,88 грн. (1073,60х 0,8), але відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила ст. 141 ЦПК України, сума в розмірі 858,88 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved