Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Гордієнко Ю.П. у лютому 2024 року звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0903 га, цільовим призначенням: для обслуговування жилого будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2016, реєстровий № 1-1541 на будинок. Однак, під час аналізу всіх поданих до Пирятинської державної нотаріальної контори Ковбою В.М. документів виявилося, що після придбання земельної ділянки [PERSON] правовстановлюючий документ (Державний акт) на земельну ділянку не виготовив і право власності на земельну ділянку не зареєстрував. Відповідно до пункту 4.15 статті 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрацій проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Таким чином, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що належала [PERSON] , [PERSON] на даний час не має змоги документально оформити своє право власності на земельну ділянку, і тому вимушений звернутися за захистом своїх прав до Пирятинського районного суду Полтавської області. \~ \~ \~ \~Інші спадкоємці, які б прийняли, чи бажали прийняти спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. \~ \~ \~ \~Просив визнати за\~ [PERSON] в\~порядку спадкування\~за законом після\~померлого [INFO] \~його батька [PERSON] ,\~ право власності\~на земельну\~ділянку, площею 0,0903 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник\~ адвокат Гордієнко Ю.П. надав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. Представник відповідача\~Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надіслав\~до суду листа про слухання справи у його відсутність. При розгляді справи покладаються на розсуд суду. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність сторін, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обов`язкові. Судом\~встановлено: [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.7,8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0903 га, цільовим призначенням: для обслуговування жилого будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Вказане майно спадкодавець [PERSON] набув за Договором купівлі-продажу від 06.11.2000, реєстровий № 1993 (а.с. 9). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2016, реєстровий № 1-1541, на будинок (а.с.12,13). Відповідно до пункту 4.15 статті 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрацій проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Однак [PERSON] після придбання земельної ділянки правовстановлюючий документ (Державний акт) на земельну ділянку не виготовив і право власності на земельну ділянку не зареєстрував. У зв`язку з цим позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.14). Через указані обставини позивач не має змоги набути у власність вказану земельну ділянку інакше, ніж у судовому порядку. Інші спадкоємці, які б прийняли, чи бажали прийняти спадщину після смерті [PERSON] , відсутні (а.с.31-59). За змістом статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Згідно статті 120\~ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120\~ЗК України у поєднанні з нормою статті 125\~ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до пункту 1 частини другоїстатті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом частин першої, третьої статті 626\~ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов`язків сторін цього договору. За змістом статті 655 ЦК Україниза договором купівлі-продажу продавець передає/зобов`язується передати майно (товар), а покупець приймає/зобов`язується прийняти майно (товар). Отже, волевиявлення відчужувача об`єкта нерухомості у вигляді домоволодіння за договором купівлі-продажу від 06.11.2000 [PERSON] було спрямоване на набуття покупцем [PERSON] права на цей об`єкт як цілісного об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Попередній власник цього об`єкта нерухомості володів спірною земельною ділянкою на праві власності, зареєстрованим в установленому законом порядку, а покупець не оформив права власності на неї в установленому чинним законодавством порядку. У зв`язку з цим його спадкоємець не має можливості оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. При цьому вказана земельна ділянка раніше вже набула ознак об`єкта права приватної власності. Таким чином, позивачем [PERSON] обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення цих прав в позасудовому порядку, є всі підстави для задоволення позову [PERSON] . З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що відповідач заперечень проти задоволення позову не надав, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved