Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

У січні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що на утриманні [PERSON] , [INFO] , перебуває троє дітей віком до 18-ти років, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що 27.01.2007 року заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] , 15.03.2018 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у його дружини [PERSON] є неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним та перебуває на утриманні заявника. Батько, [PERSON] , участі у вихованні та утриманні сина не приймає, аліменти не сплачує. Його дружина, [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON] . Крім того, колишня дружина заявника, мати [PERSON] , офіційно працевлаштована, однак отримує мінімальну заробітну плату. Інших джерел доходу не має. Заявник отримує достатній дохід, має власне житло та утримує трьох неповнолітніх дітей, доньку від першого шлюбу та двох інших дітей, з якими проживає однією сім`єю. Зазначає, що у відповідності до п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізацій підготовку» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років, тому і звернувся з вказаним фактом до суду для отримання звільнення від призову на військову службу під час мобілізації. 30.01.2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда заяву залишено буз руху. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.02.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2024 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити, в подальшому представник заявника надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви, в подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала проти задоволення заяви в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась повідомлялась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала проти задоволення заяви в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи [INFO] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви, виходячи з наступного. Так, згідно ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.09.2017 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 27 січня 2007 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №42- розірвано. Як вбачається із свідоцтва про шлюб від 19.11.2020 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кушнір Юрій Васильович одружився з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.04.2021 року. Матір`ю [PERSON] , [INFO] записана [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 01.03.2010 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2015 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 750,00 грн. щомісячно на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 24.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З тексту рішення вбачається, що державною міграційною службою України повідомлено, що за інформацією наданою УДМС України в Рівненській області [PERSON] , [INFO] , документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 23.04.2012 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, у зв`язку зі зміною прізвища на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про наявність заборгованості за сплати аліментів від 31.01.2024 року за № 8697/30.18-26/4, виданої Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що у [PERSON] станом на 31.01.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 116 924,00 грн. З наданої інформації КП «ЖЕО №3» Кропивницької міської ради від 28.12.2023 року за №1271 вбачається, що по [ADDRESS] , проживають чотири особи: [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та пасинок [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні [PERSON] . Згідно зі ст. 318\~ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого,обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду із заявою заявник зазначав, що лише він здійснює утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проте, ч. 1 ст.\~180\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 1, 2 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В ч. 3 ст.\~155\~СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ч. 2 ст.157\~СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Діюче законодавство не передбачає обов`язку інших осіб здійснювати утримання дитини у випадку, якщо батьки не позбавлені батьківських прав. За ч. 2 ст.\~166\~СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст.\~268\~СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи, що у дитини [PERSON] є біологічний батько, який має обов`язок на його утримання до досягнення повноліття, суд дійшов висновку, що утримання вказаної дитини заявником є виключно його добровільним бажанням, яке не створює і не може породжувати виникнення будь яких прав та обов`язків щодо утримання (виховання, тощо) неповнолітньої дитини, в зв`язку з чим суд вважає, що підстав для встановлення факту що на утриманні [PERSON] перебуває троє дітей віком до 18-ти років, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у суду не має. Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Тому,

Outcome: dismissed