Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

ТОВ «ФК «Паріс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості на загальну суму 13475,29 грн. В обґрунтування вказує, що 10.12.2019 між відповідачем та Акціонерним товариством «РВС Банк» було підписано Заяву-договір №0046283 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку. На підставі заяви відповідачу надано споживний кредит у сумі 10101,01 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача, на умовах, визначених Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 28.12.2021 між Акціонерним товариством «РВС Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, відповідно до умов якого АТ «РВС Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за вказаним договором у загальній сумі 13032,51 грн. Відповідач грошові кошти, отримані в кредит, не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами договору, не сплатив. Відповідно до ухвали суду від 14.05.2024 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 10.12.2019 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «РВС Банк» із Заявою про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписанням якої акцептувала укладання договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами Договору відповідач ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситися до Договору. Відповідачу було надано споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок суми розміром 1010,01 грн., строком дії 12 місяців, з процентною ставкою 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту становить 1 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту складає 5 % від суми наданого кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0046283 від 10.12.2019 відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно з умовами Заяви-Договору. Грошові кошти у сумі 10101,01 грн. були зараховані АТ «РВС Банк» 10.12.2019 на картковий рахунок клієнта, що підтверджується меморіальними ордерами № 27141 та № [NUMBER] . 28.12.2021 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, згідно якого Первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами, зазначеними в Додатку № 1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» та боржниками. Відповідно до додатку № 1 до Договору 28/12/2021-1 про відступлення прав вимоги від 28.12.2021 у Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, містяться відомості про боржника [PERSON] за кредитним договором №0046283 від 10.12.2019, сума заборгованості становить 18041,42 грн., з яких: тіло кредиту 7748,01 грн., проценти 2418,78 грн., комісії 7874,63 грн. Пунктом 1.2 Договору визначено, що право вимоги за Кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за Кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього Договору; процентів; штрафів, пені; сплати інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього Договору, тощо. Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладення цього Договору (п. 1.4 вищевказаного договору). 25.01.2022 ТОВ «ФК «ПАРІС» направило [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, якою повідомило про перехід права вимоги від АТ «РВС Банк» до ТОВ «ФК «ПАРІС» та наявність заборгованості за Заявою-договором №0046283 від 10.12.2019 в сумі 13032,51 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач станом на 30.04.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Паріс» за кредитним договором №0046283 від 10.12.2019 складає 13023,51 грн., в тому числі: за тілом кредиту 7748,01 грн., за процентами 945,22 грн., за комісією 4339,28 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що Заява-договір №0046283 від 10.12.2019 є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписаний [PERSON] , а тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, права вимоги за договором №0046283 від 10.12.2019 укладеним відповідачем із первісними кредиторами, перейшло до ТОВ «ФК «Паріс». У підписаній позичальником заяві-договорі №0046283 від 10.12.2019 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, встановлено разову комісію при видачі кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту. АТ «РВС БАНК» фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення АТ «РВС БАНК» будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено загальний розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7748,01 грн, заборгованість за процентами розмірі 945,22 грн, що у загальному розмірі 8693,23 грн (за вираховуванням комісії в сумі 4339,28 грн). Крім того в позовній позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 63,13 грн 3% річних за користування грошовими коштами в період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та 380,65 грн інфляційних витрат за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір процентів та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України необхідно нараховувати на суму заборгованості 8693,01 грн, а тому розмір: 3 процентів за період з 28.12.2021 до 23.02.2022 становить: 8693,23*3*58/365/100 = 41.44 грн; інфляційних втрат за цей же період становить: 8693,23*1,02920800 8693,23= 253,91 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК Паріс підлягають частковому задоволенню в розмірі 8988,58 грн., з яких: 7748,01. - заборгованість за тілом кредиту; 945,22 грн. - заборгованість за процентами; 41,44 нараховані 3% річних та 253,91 грн - інфляційні втрати. В зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1615,74 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial