Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 26 травня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №29. Від шлюбу є спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні справи вони більше не обговорюють, їх відносини носять формальний характер з серпня 2022 року. Спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, в них зовсім різні погляди на життя та побут, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету, проживають окремо. Тому позивачка просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №29. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні справи сторони більше не обговорюють, їх відносини носять формальний характер з серпня 2022 року. Спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, в них зовсім різні погляди на життя та побут, втратили почуття поваги та любові один до одного. Фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Також позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved