Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

27.03.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Романтик» (далі - ПП «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Романтик») про розірвання трудового договору з ініціативи працівника. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.06.2008 була прийнята на посаду бухгалтерата в ПП «Дитячий оздоровчий табір «Романтик», що знаходиться у м. Скадовськ, Херсонська обл., Україна. 20.04.2010 змінено назву підприємства на ПП «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Романтик». В жовтні 2022 року через окупацію частини херсонської області позивач вимушено переселилася до м. Вишгород, Київської області та стала на облік як внутрішньо переміщена особа. Вказує, що під час окупації м. Скадовськ роботодавець видав їй трудову книжку, проте оформити розірвання трудового договору позивач та відповідач не встигли, а повернутись на окуповану територію та продовжувати виконувати трудові обов`язки позивач не може. Зазначає, що перебування у формальних трудових відносинах з відповідачем порушує право позивача на працевлаштування, а також на реалізацію інших соціальних прав, зокрема взяття на облік для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю. На цих підставах просить розірвати трудовий договір між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 27) Представник відповідача - керівник ПП «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Романтик» в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення, надала суду телефонограму, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала та просила їх задовольнити. (а.с. 28) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.03.2024 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання ухвали. 09.04.2024 позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, а саме подано оригінал квитанції про сплату судового збору. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.04.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до акту про припинення відправлень, копію позовної заяви з додатками відповідачу відправити відповідачу неможливо у зв`язку із тимчасовим припиненням роботи АТ «Укрпошта» на територіях, де ведуться воєнні (бойові) дії або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), яке міститься в матеріалах справи. (а.с. 23) Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Відповідно трудової книжки серії [NUMBER] позивача [PERSON] з 01.06.2008 було прийнято на посаду бухгалтерата в ПП «Дитячий оздоровчий табір «Романтик» на підставі наказу №47 від 31.05.2008. 20.04.2010 змінено назву підприємства на ПП «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Романтик» на підставі наказу №25 від 20.04.2010. (а.с. 7-9) Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3240-7001587622 від 24.10.2022 позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] . (а.с. 5) Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] позивач [PERSON] є пенсіонером за віком. (а.с. 6) Згідно листа Київського обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості №720/06/01-36 від 20.03.2024 позивачу [PERSON] було повідомлено, що їй не може бути наданий статус зареєстрованого безробітного, що є основною умовою для припинення трудового договору в односторонньому порядку через центр зайнятості, оскільки їй призначена пенсія. Роз`яснено право на звернення до суду із зазначеною вимогою. (а.с. 10-11) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов`язковому соціальному страхуванні. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). Відповідно до абзацу 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частиною 1 ст. 9 ЦК України передбачено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.06.2008 між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір, про що свідчить запис №29 у трудовій книжці позивача. У 2022 році місцезнаходження відповідача перейшло під окупацію, у зв`язку із чим позивач припинила виконувати свою трудову функцію як найманий працівник та була вимушена переселитись до м. Вишгород Київської обл. Наразі, позивач не може отримати статус безробітної в зв`язку з наявністю вищевказаного трудового договору з відповідачем. Відповідач вказані обставини не спростовує. Враховуючи, що позивач вимушено переселилася із тимчасово окупованої території, відповідач залишився на тимчасово окупованій території, відсутність у позивача можливості продовжити виконувати обов`язки як найманого працівника відповідача, трудові обов`язки між сторонами є фактично припиненими, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 09.04.2024 про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved