Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У грудні 2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулось ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) заборгованості за Кредитним договором № С03.210.73672 від 12.05.2017 у розмірі 58679,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.05.2017 року між відповідачем та АТ «Ідея Банк» був укладений Кредитний договір № С03.210.73762 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак належним чином своїх зобов`язань не виконав. В подальшому, відповідно до умов Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та позивачем, до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором щодо стягнення заборгованості, що утворилась станом на 07.07.2023 внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаними кредитними договорами, у розмірі 58679,71 грн., в тому числі 22000,00 грн. основної суми кредиту та 36679,71 грн. процентів за користування кредитом. Оскільки відповідач вказані заборгованості не погасив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 26.12.2023 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача та його представника, адвоката Пінаєва В.В., в тому числі за клопотанням останнього. 25.04.2024 від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов із запереченнями проти його задоволення з посиланням на необґрунтованість ціни позову. Зокрема, за ствердженням представника відповідача, з наданого позивачем розрахунку не зрозуміло, яким чином виникла заборгованість, за який період часу позивач просить стягнути заборгованість, що не надає можливості відповідачу надати контррозрахунок. При цьому у кредитному договору не було зазначено суму кредиту, а також кредитний договір містив одночасно відомості про різні процентні ставки за кредитом 48% річних та 58.7% річних. Також представник відповідача послався на ненадання позивачем виписки про рух коштів про картковому рахунку відповідача. 02.05.2024 від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій позивач висловив незгоду з доводами представника відповідача, а також до якої додав детальний розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по рахунку відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач та його представник в судове засідання неодноразово не з`явились. При цьому представник відповідача про причини неявки не повідомив, підтверджень того, що відповідач перебуває на лікуванні за межами України як військовослужбовець, суду надано не було. Відтак, справа була розглянута за відсутності сторін відповідно до ст. 223 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 12.05.2017 року між відповідачем та АТ «Ідея Банк» була укладена Угода № С03.210.73762 про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у виді відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту на суму 200000,00 грн., з яких на момент укладення договору був доступний кредитний ліміт в розмірі 20000,00 грн., строком на 12 місяців, та зобов`язався повернути їх в порядку і на умовах, передбачених договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 48% річних. Отже, вказана угода за своє правовою природою є кредитним договором, і на її підставі між банком та відповідачем виникли кредитні правовідносини. В подальшому, на підставі Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та позивачем, право вимоги до відповідача за Кредитним договором перейшло до позивача. При цьому відповідно до реєстру боржників, доданого до вказаного договору, позивачу було передано право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 58679,71 грн., в тому числі 22000 грн. основної суми кредиту та 36679,71 грн. процентів за користування кредитом. Будь-яких інших нарахувань за Кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Факт користування відповідачем кредитними коштами на підставі Кредитного договору підтверджується наданим позивачем витягом про рух коштів по рахунку відповідача. Відповідач факт укладання ним Кредитного договору не оспорював, факт невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав, заперечивши лише правильність розрахунку заборгованості, але не надавши власного розрахунку та доказів на його підтвердження. Доказів того, що відповідач є військовослужбовцем, призваним по мобілізації в особливий період, і має пільги щодо сплати процентів за кредитом, суду надано також не було. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, а позов законним та обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved