Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платників аліментів, з дня пред`явлення позову. В обґрунтування позову позивач вказує, що він є сином відповідача, на даний час досяг повноліття, є особою з інвалідністю І групи «А», позбавлений можливості самостійно рухатись, самостійно обслуговувати себе в побуті, потребує постійної сторонньої допомоги, догляду та утримання. На підтримання стану здоров`я та запобігання його погіршенню, позивач щодня приймає ліки. Всі витрати щодо утримання позивача несе його мати [PERSON] , яка також забезпечує догляд, організацію та реабілітацію позивача. При цьому, мати позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності. Зазначає, що розмір призначеної державою пенсії за інвалідністю є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування, а відповідач працевлаштований, має стабільний дохід, однак матеріальної допомоги на утримання сина не дає, хоча може і має таку можливість. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 травня 2024 року. 24 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 12 червня 2024 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Бабік К.В., подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти заочного вирішення справи не заперечує Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . У епікризах №22833 та №5582 зазначено діагноз [PERSON] : наслідки перенесеної важкої ЧМТ (15 вересня 2016 року забій головного мозку з компресією гострою субдуральною гематомою справа), супутній діагноз: неавральна аміотрофія Шарко-Марі-Тутта у вигляді спастичного нижнього парапету з вираженим порушенням функції ніг та ходи, нейротрофічні зміни. З довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0748309 від 17 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І групи «А» від 17 січня 2017 року довічно. Причиною інвалідності вказано загальне захворювання з ураженням ОРА. Потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем КНП ВМР «Вараський центр первинної медичної допомоги» 15 квітня 2024 року, [PERSON] перебуває на «Д» обліку у невролога та сімейного лікаря. Діагноз [PERSON] : наслідки важкої черепно-созкової травми (15 вересня 2016 року), забій головного мозку з субдуральною гематомою справа, оперативне видалення гематоми (2016 рік), пластика дефекту кісток черепа (2017 рік) титановою пластиною. Невральна аміотрофія Марко-Марі-Тутта. Виражений спастичний нижній парапет з вираженим порушенням функції та самообслуговування, елегія верхньої кінцівки. Виражені інтелектуально-мнестичні розлади. Хворий потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. 29 серпня 2023 року розроблено індивідуальну програму реабілітації інваліда [PERSON] №53П. У довідці №90 від 12 квітня 2024 року зазначено, що [PERSON] запланований комплекс реабілітаційних послуг в червні-липні 2024 року у Громадській організації «Реабілітаційний комплекс «Агапе Україна» в с.Боратин Волинської області. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного проживання особи від 15 квітня 2024 року [PERSON] , непрацююча пенсіонерка, особа з інвалідністю ІІ групи, проживає разом з сином та чоловіком. Син є особою з інвалідністю загального захворювання з ураженням ОРА І групи «А» довічно, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за сином фактично здійснює [PERSON] , забезпечує його належними побутовими умовами та лікуванням. Сусіди підтвердили, що чоловік [PERSON] допомоги у догляді за сином не здійснює, фінансово не допомагає, зловживає алкогольними напоями. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 27 липня 2017 року довічно, [PERSON] , призначено пенсію по інвалідності І групи, загальне захворювання. Згідно з довідкою про доходи №8759617742791172 сума пенсії [PERSON] за період з 01 травня 2024 року по 31 травня 2024 року складає 2 980,00 грн. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 2005 року довічно, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання). Згідно з довідкою про доходи №2322496481332311 сума пенсії [PERSON] за період з 01 травня 2024 року по 31 травня 2024 року складає 6 203,09 грн. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 14 жовтня 2017 року довічно, [PERSON] , призначено пенсію за віком. Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні тієї обставини, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі (постанови Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №459/1381/18 та від 05 квітня 2023 року у справі №164/299/21). Повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні статті 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року N 1-рп/2014). Отже, встановлення [PERSON] інвалідності І групи «А» довічно свідчить про те, що він є непрацездатною особою, що додаткових доказів не потребує, і кореспондується з визначеним статтею 198 СК України, обов`язком, зокрема, відповідача, як його батька, надавати утримання позивачу. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Докази на підтвердження того, що відповідач працює в ТОВ «Укрсовпроф» та отримує заробітну плату в матеріалах справи відсутні. Під час розгляду справи встановлено, що позивач є особою з інвалідністю І групи «А» довічно, є непрацездатним та потребує постійного догляду та лікування. Мати позивача, пенсіонерка та особа з інвалідністю ІІ групи, надає сину допомогу в добровільному порядку, натомість, відповідач не надав суду доказів надання ним добровільної матеріальної допомоги непрацездатному сину та відсутності матеріальної можливості утримувати сина. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на його утримання як непрацездатного повнолітнього сина в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року на строк інвалідності [PERSON] , що з урахуванням вимог статей 182, 198, 200 СК України відповідатиме принципам розумності, справедливості, загальним засадам сімейних відносин та цивільного судочинства і необхідності захисту інтересів особи з інвалідністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial