Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] (позивач) із позовною заявою до [PERSON] (відповідач), в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28.05.2010 по справі № 2-2095/1-10 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 700 грн з усіх видів його заробітку щомісячно на 5 000,00 грн у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка наводить правові підстави для зміни розміру аліментів, посилаючись на ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів. Позивачка вважає, що сума стягнутих рішенням суду аліментів є недостатньою для утримання дитини відповідного віку, у зв`язку із чим звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28.05.2010 по справі № 2-2095/1-10 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] по 700 грн з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.04.2010 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Позивач вказує, що її матеріальний стан змінився, оскільки донька вступила до фахового коледжу Університету «Крок» є і студенткою першого курсу спеціальності Право, форма навчання денна. Термін закінчення навчання - липень 2027 року. Як вказує позивач, вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті вартості навчання доньки. Так, згідно договору про надання платної освітньої послуги від 03.08.2023 № 41057-К загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 90 400,00 грн (п. 3.1 Договору). Згідно із п.3.2 Договору за кожен рік навчання вартість освітніх послуг становить 11 300,00 грн за навчальний рік. Також позивач вказує, що на сьогоднішній день відбулися зміни у законодавстві та підвищено прожитковий мінімум на дитину відповідного віку - не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З урахуванням наведеного позивач просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 головуючим суддею у справі визначено Аббасову Н.В. 27.10.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, вказавши, що переніс оперативне втручання, тому станом на теперішній час не може працювати та оплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 5 000,00 грн. Крім того вказав, що у період 2022- 2023 не працював та доходу не отримував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02.09.2011, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.07.2012. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2010 у справі № 2-2095/1-10 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] по 700 грн з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 16.04.2010 до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, із досліджених у судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Крім того, частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Крім того, Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 було внесено зміни до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та викладено її у наступній редакції: Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на викладене, доводи позивача в частині необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку із їх законодавчим збільшенням є необґрунтованими, оскільки збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу положень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. В частині доводів позивача щодо зміни її матеріального стану та додаткових витрат на навчання доньки, яка вступила до фахового коледжу Університету «Крок» є і студенткою першого курсу спеціальності Право, на денну форму навчання, суд зазначає про таке. До матеріалів справи позивачем надано копію довідки ВНЗ «Університет економіки і права «Крок» № 883 від 18.08.2023, яка підтверджує те, що [PERSON] у 2023 році вступила до фахового коледжу Університету «Крок» і є студенткою 1-го курсу спеціальності «Право». Форма навчання - денна, навчання платне, стипендії не отримує. Термін навчання - липень 2027 року. Також позивачем надано договір №4105-К від 03.08.2023, укладений з Університетом та платіжні інструкції, які підтверджують оплату освітніх послуг у розмірі 11 300,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведеної норми закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Однак, пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені в позовній заяві обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів. У свою чергу, суд зазначає, що відповідачем надано суду докази наявності захворювання та операційного втручання 06.02.2024 з тотального ендопротезування лівого кульшового суглобу, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 1638 від 12.02.2024. Як вбачається із довідок форми ОК-5 за період 2022 - 2023 років відповідач офіційно не був працевлаштований. Таким чином, належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачкою не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне віднести судовий збір на рахунок держави.

Outcome: dismissed