Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за нею в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~право власності\~на житловий\~будинок [ADDRESS] (до\~зміни адміністративно-територіального\~устрою Жовківського)\~району Львівської\~області,\~загальною площею 75,5 м. кв., житловою площею 46,1 м. кв., допоміжна площа 29,4 м. кв. з господарськими будівлями: сарай, гараж, літня кухня, вбиральня та спорудами, а також право на земельну частку (пай), площею 0,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім. Л. Мартовича, розташованої на території колишньої Підліссянської сільської ради, на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, що належала [PERSON] , померлому [INFO] , після смерті якого [PERSON] спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не зареєструвала таке в Жовківській райдержадміністрації, сертифіката нового зразка на своє ім`я не отримала. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбним прізвищем було [PERSON] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , відповідно [PERSON] є її дідом, а [PERSON] є її бабою, оскільки вони є батьками її батька. Будинок за адресою [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року належав до робітничого двору, головою якого була [PERSON] , [INFO] , членами двору: [PERSON] , [INFO] , чоловік, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , невістка, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук. Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року. Зазначає, що [PERSON] помер [INFO] , а з свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕВ № 573273, яке видане 21 серпня 2001 року [PERSON] , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 1-1836, вбачається, що спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина, [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку, площею 0,75 га, що перебуває в колективній власності ТзОВ імені Мартовича, Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифіката на право власності на середню земельну частку, виданого Жовківською держадміністрацією 17 серпня 2001 року ЛВ № 022485, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 202. В даному свідоцтві вказано, що таке необхідно зареєструвати в Жовківській райдержадміністрації. Однак [PERSON] не зареєструвала зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто спадщину юридично оформила, однак сертифіката нового зразка на земельну частку (пай) на своє ім`я не отримала. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право на земельну частку (пай). Позивач стверджує, що вона як внучка [PERSON] спадкує майно, яке б належало її батькові, [PERSON] , якби він був живими на час відкриття спадщини після смерті його матері, а її, позивача, баби, [PERSON] , зважаючи на те, що її батько, [PERSON] помер раніше ніж його мати, [PERSON] . Вказує, що так як вона була зареєстрована та постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Зазначає, що внаслідок її звернення приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 19.02.2024 року спадкову № 20/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , їй вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, після смерті [PERSON] , 1918 року народження, яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, а також постановою від 19 лютого 2024 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , 1918 року народження, яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що право власності на робітничий двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області. В неї відсутній правовстановлюючий документ, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , оскільки вона незважаючи на спадкування земельної частки (паю) та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не зареєструвала таке в Жовківській РДА. Так як [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому вважає, що є всі підстави для визнання за нею, [PERSON] , права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того просить врахувати, що сертифікат нового зразка на земельну частку (пай) не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті, а також за життя не оформила право власності на землю, водночас право померлої [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. А тому вважає, що її право на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни копію спадкової справи №20/2024, яка зареєстрована 19 лютого 2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також копію спадкової справи, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позову, при вирішення справи покладаються на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №20/2024, яка зареєстрована 19 лютого 2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватним нотаріусом повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нею не заводилася, така реєструвалася у Жовківській державній нотаріальній конторі. Зважаючи на те, що в матеріалах справм (а.с.22) є копія свідоцтва про право на спадщину за законом видане після смерті [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що немає необхідності у витребуванні спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Зубейки, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 03.12.2016 року. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 29.09.2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що [PERSON] , 29 вересня 2016 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 29.09.2016 року було складено відповідний актовий запис 2950. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини Клуб. Тобто, дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане Замочківською сільською радою 17 серпня 1991 року, стверджується, що її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042455956, який сформовано 24 листопада 2023 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що 06 лютого 1954 року у виконавчому комітеті Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області складено актовий запис № 03 про народження [PERSON] , який народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Тобто, [PERSON] є дідом позивача, а [PERSON] є бабою позивача, оскільки вони є батьками батька позивача, [PERSON] . При цьому суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] є фактично тотожними іменами. Факт реєстрації 26 жовтня 1949 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 9, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00044260977, який сформовано 27 березня 2024 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З виписки з погосподарської книги [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року, яка видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 05 березня 2024 року за вихідним № 393, вбачається, що господарство за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , належало до робітничого двору, головою якого була [PERSON] , [INFO] , членами двору: [PERSON] , [INFO] , чоловік, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , невістка, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук. Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року. З виписки з погосподарської книги [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року, яка видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 05 березня 2024 року за вихідним № 394, вбачається, що господарство за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , належало до робітничого двору, головою якого була [PERSON] , [INFO] , членами двору: [PERSON] , [INFO] , чоловік, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , невістка, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] , [INFO] , онук. Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року. [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22.06.1998 року було зроблено запис за № 8, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області 22.06.1998 року. З свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] , яке видане 21 серпня 2001 року [PERSON] , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 1-1836, вбачається, що спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина, [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку, площею 0,75 га, що перебуває в колективній власності ТзОВ імені Мартовича, Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифіката на право власності на середню земельну частку, виданого Жовківською держадміністрацією 17 серпня 2001 року ЛВ № 022485, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 202. В даному свідоцтві вказано, що таке необхідно зареєструвати в Жовківській райдержадміністрації. Однак, як встановлено судом під час розгляду справи, про що зазначає і сама позивач у позовній заявіЮ [PERSON] не зареєструвала зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто спадщину юридично оформила, однак сертифіката нового зразка на земельну частку (пай) на своє ім`я не отримала. [PERSON] померла [INFO] , про що 05 липня 2004 року було зроблено запис за № 10, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області 05.07.2004 року. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право на земельну частку (пай). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався ні в сільській раді, ні нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка є в копії спадкової справи. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Суд враховує, що [PERSON] як син [PERSON] був би спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої, однак він, [PERSON] , помер [INFO] , про що 02.11.1992 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис за № 64, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Замочківською сільською радою Жовківського району Львівської області 02.11.1992 року. Тобто, [PERSON] помер швидше своєї матері [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. А тому, [PERSON] як внучка [PERSON] спадкує майно, яке б належало її батькові, [PERSON] , якби він був живими на час відкриття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , зважаючи на те, що [PERSON] помер раніше ніж його мати, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Викладеним у довідці № 390, яка видана 05 березня 2024 року виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що громадянка [PERSON] до дня смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] . З довідки № 392, яка видана 05 березня 2024 року виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , онука померлої [PERSON] , проживала та була зареєстрована разом з нею в будинку [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] , та вели спільне господарство. Так як позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд бере до уваги, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті баби, [PERSON] , а саме на житловий будинок, земельні ділянки, земельні частки (паї), що належали померлій. Внаслідок звернення позивача приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 19.02.2024 року спадкову № 20/2024, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75885235 від 19.02.2024 року. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 19 лютого 2024 року в нотаріальному порядку [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме:серії НТА № 835932, яке зареєстровано в реєстрі за № 372, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 4622787400:02:006:0023, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012446, виданого Підліссянською сільською радою від 15 листопада 2002 року, зареєстрованого за № 284. Крім того видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НТА № 835933, яке зареєстровано в реєстрі за № 373, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,3364 га, кадастровий номер 4622787400:02:006:0020, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012446, виданого Підліссянською сільською радою від 15 листопада 2002 року, зареєстрованого за № 284. Позивач [PERSON] є власником даного майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 366450030 та № 366451552, які сформовано 19.02.2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. Факт видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] підтверджує те, що вона прийняла спадщину після смерті баби. Однак, суд враховує, що постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, після смерті [PERSON] , 1918 року народження, яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області. Крім того, постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , 1918 року народження, яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV\~речові права на нерухоме майно\~та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року,\~визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З довідки № 404, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 23 січня 2024 року, вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок [ADDRESS] не реєструвалося. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Зубейки належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області. Тобто, правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було. З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 18 січня 2024 року, та з довідки-характеристики № 405, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 23 січня 2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1973, загальна площа житлового будинку 75,5 м. кв., житлова площа 46,1 м. кв., допоміжні приміщення: коридор, площею 10,5 м. кв., кухня, площею 14,6 м. кв., кладова, площею 4,3 м. кв. При будинку є сарай, гараж, літня кухня, вбиральня, споруди. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.\~80\~ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як зазначає сама позивач у позовній заяві, в неї відсутній правовстановлюючий документ, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , оскільки остання незважаючи на спадкування земельної частки (паю) та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не зареєструвала таке в Жовківській РДА. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Водночас право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає захисту в судовому порядку. Так як [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved