Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем з\~10\~серпня 2012року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги, не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. У них\~різні погляди\~на життя\~та сімейні\~обов`язки.Це призвело до того, що тривалий час вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сімя існує формально, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач зазначає, що малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину, для забезпечення її гармонійного розвитку, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони упродовж тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно\~з ч.1 ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Частиною 3 ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. \~ \~ \~ \~Від спільного життя сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2014 року виконавчим комітетом Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. \~ \~ \~ \~Малолітня дитина сторін проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою № 369, виданою 04 липня 2018 року виконавчим комітетом Сарненської міської ради Рівненської області. Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ч.1\~ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач, як батько,зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та\~не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку,до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Положеннями ч.1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. З огляду на те, що в силу\~п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~"Про\~судовий збір"\~позивачі звільнені\~від сплати\~судового збору\~за категорією\~спорів про\~стягнення аліментів, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Outcome: partial