Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

У травні 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу - трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 09.11.1981 на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначила, що 22.03.2024 вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою призначити пенсію за віком, однак рішенням № 033050005408 від 29.03.2024 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності, відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 09.11.1981, оскільки дошлюбне прізвище на титульній сторінці трудової книжки « [PERSON] » не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб - « [PERSON] ». Заявник позбавлена можливості позасудовому порядку виправити допущену Ковельською фабрикою індпошиву та ремонту одягу Волинського облуправління продовольчого обслуговування населення помилку, тому просить встановити факт належності їй трудової книжки. В судове засідання заявник не з`явилася, клопотала про розгляд справи у її відсутності. Від заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській надійшли письмові пояснення, відповідно до яких у даній справі ГУ ПФУ у Волинській області вбачає спір про право, оскільки встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації права на пенсійне забезпечення, що унеможливлює встановлення такого факту в порядку окремого провадження. При вирішенні справи покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви, прийнятті законного рішення щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Розгляд справи просили проводити у відсутності представника заінтересованої особи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин першої-другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження №14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. Необхідність встановлення факту належності документів особі у цій справі пов`язана із реалізацією права заявника на отримання пенсії. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. У судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження. Заявник як в обґрунтуванні заяви, так і в прохальній частині не просить встановити факт перебування у трудових відносинах чи факт наявності її права на пенсію, не оскаржує дії та рішення заінтересованих осіб, а просить встановити саме факт належності їй правовстановлюючих документів - трудової книжки, що викликає лише юридичні наслідки, зокрема, виникнення права на зарахування періоду роботи до трудового стажу для призначення пенсії, що відповідає положенням частини першої статті 315 ЦПК України. За таких обставин ГУ ПФУ у Волинській області дійшов помилкового висновку про наявність спору про право. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту належності їй трудової книжки може бути розглянута в порядку окремого провадження, як встановлення факту, що має юридичне значення. При вирішенні заяви по суті суд виходить з такого. Відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.06.1961 [PERSON] , народилася [INFO] в м. Кустанай, Казахстан, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до атестата №2554 від 16.07.1980 [PERSON] закінчила Волинське професійно-технічне училище Волинського обласного (міського) управління побутового обслуговування населення. 12.09.1981 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу обом присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.09.1981). У трудовій книжці [NUMBER] виданій Ковельською фабрикою індпошиву та ремонту одягу Волинського облуправління продовольчого обслуговування населення 09.11.1981 вказано, що вона видана [PERSON] , [INFO] . Прізвище Кутурай закреслене та вказано прізвище « [PERSON] » (рос.) на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 12.09.1981. Архівними довідками про реорганізацію підприємства, заробітну плату і стаж роботи [PERSON] від 07.05.2024 підтверджується, що [PERSON] з 1981 року по 1985 рік працювала і отримувала заробітну плату в Ковельському міському комбінаті побутового обслуговування населення, а з 1988 року по 1991 рік працювала в Ковельській фабриці індпошиву і ремонту одягу. Вказані періоди роботи співпадають з тим, що вказані в трудовій книжці [NUMBER] . Довідкою Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості від 15.04.2024, №2191/16.4/24 підтверджується, що [PERSON] , з 02.09.1997 по 0.06.1998 отримувала допомогу по безробіттю, що також співпадає з даними трудової книжки [NUMBER] . Наведене у сукупності доводить існування помилки у написанні дошлюбного прізвища заявника в трудовій книжці (« [PERSON] » замість вірного « [PERSON] »). Заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт належності їй документу, за яким визначається право на пенсійне забезпечення, тому заяву необхідно задовольнити. Висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, наведеним у постановах від 16.06.2021 № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Outcome: approved