Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Тростянецької міської ради, про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] , [INFO] ; встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , самостійно та без участі та допомоги матері [PERSON] , [INFO] , виховує та повністю утримує свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що 19 лютого 2016 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх 2 років, практично після народження сина, стосунки подружжя поступово погіршилися, а станом на сьогодні остаточно розладилися. Тривалий час вони з відповідачем проживають окремо один від одного та ведуть окреме господарство. [PERSON] майже не спілкується із сином, не піклується про нього та не займається його вихованням, станом на сьогодні взагалі виїхала за кордон в Німеччину. З середини квітня 2022 року син постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2023 року [PERSON] відвідує Кам`янський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти Тростянецької міської ради. Відповідач не бажає прикладати жодних зусиль у догляді та піклування за малолітньою дитиною. На даний час взагалі не відвідує сина, перестала з ним спілкуватися, останній раз приїздила до нього у червня 2023 року, не цікавиться його життям, здоров`ям, участі у вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться виховним процесом у садочку, психологічним станом на здоров`ям дитини. Добровільно врегулювати спір щодо місця проживання дитини вони не можуть, оскільки відповідач постійно йому телефонує та повідомляє про наміри забрати сина, якщо він не буде надсилати їй кошти на її особисте утримання. Вважає, що місце проживання дитини необхідно визначити з батьком, оскільки він виявляє до нього особисту прихильність. Також він може забезпечити належні матеріально-побутові умови дитині, в той час, як відповідач не працює, самостійного джерела доходів не має. Крім того, він може забезпечити належні умови проживання, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, не вживає спиртних та наркотичних засобів. Відповідач же показує синові негативний приклад поведінки. З цих підстав, звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; зобов`язано Орган опіки та піклування Тростянецької міської ради скласти та надати суду висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] , [INFO] ; викликано у судове засідання свідків. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 червня 2024 року провадження по справі закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладений у позові. Додатково пояснив, що після повномасштабного вторгнення він разом із дружиною, дитиною та батьками виїхали до Львівської області, приблизно через місяць повернулися додому. Дружина повертатися не захотіла та поїхала за кордон, а він з дитиною та батьками повернулися в с.Кам`янка Тростянецького району, де і проживають зараз. Він працює у м.Полтаві, тому періодично приїжджає на роботу, після чого повертається до сина. Весь цей час дитина знаходиться на його утриманні, мати не цікавиться її життям. Вони поки що не розлучені, оскільки мають спільну квартиру у м.Полтаві, яку він хоче продати, так як вважає її спірною. Аліменти він також не стягував, навпаки дружина у нього вимагає кошти та говорить, що може забрати дитину. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила (а.с.44, 64-65). Представник третьої особи , яка не заявляє вимог щодо предмету спору, Органу опіки та піклування Тростянецької міської ради, у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.67). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Суд,\~заслухавши думку\~позивача та\~його представника,\~свідків,\~дослідивши матеріали\~справи,\~приходить до\~висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про встановлення факту самостійного без участі та допомоги матері виховання та утримання дитини, з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 19 лютого 2016 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданим 19 лютого 2016 року Відділом ДРАЦС Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, а/з № 38 (а.с.10). На час розгляду справи шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 11 березня 2021 року Київським районним у місті Полтаві відділі ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а/з 201 (а.с.9). Із довідки № 43 від 19.12.2023 року виданої Кам`янським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів закладом дошкільної освіти Тростянецької міської ради слідує, що [PERSON] , 2021 р.н., на даний час дійсно відвідує дошкільну різновікову групу Кам`янського закладу освіти Тростянецької міської ради (а.с.17). Із Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , за місцем його проживання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 166 від 14 березня 2024 року, слідує, що спеціалістами було здійснено виїзд за місцем проживання заявника [PERSON] та проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання. В ході перевірки з`ясовано, що [PERSON] проживає з батьками та малолітнім сином. Оселя має пічне опалення, електрифікована, 4 кімнати, кухня, коридор, санвузол. Оселя прибрана, затишна, оснащена необхідною сучасною побутовою технікою та меблями. Для дитини виділена окрема кімната з місцем для сну, столом для занять, шафою для зберігання особистих речей, ігровим куточком. Родина повністю забезпечена продуктами харчування, оскільки обробляють присадибну ділянку та утримують птицю. Дитина має необхідний одяг, взуття, розвивається згідно віку. Заявник має сталий прибуток. Вважають за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за місцем його проживання (а.с.62). У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач є його сином, вони проживають разом у с.Кам`янка. [PERSON] одружений чотири роки, має трирічного сина, у шлюбі він купив квартиру в м.Полтаві. Дитина народилася в м.Полтаві, потім разом з дружиною та дитиною син переїхав до с.Кам`янка. Після того, яка почалася війна, вони з дружиною, сином, онуком та онукою з Данії поїхали до м.Полтави, звідки всі разом із невісткою також поїхали до Львівської області. Через деякий час [PERSON] з сином поїхала за кордон, іншу онуку приїхала та забрала дочка, а вони з дружиною та сином повернулися до с.Кам`янка. Пізніше невістка привезла сина до них та повернулася в Німеччину. Вказав, що він з [PERSON] не спілкується, йому невідомо чи цікавиться вона дитиною. Гроші на утримання не дає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є кумом позивача, проживає у с.Засулля Лубенського району. Бачаться не часто, спілкують по телефону. Декілька раз він приїжджав в с.Кам`янка, знає, що [PERSON] сам проживає з дитиною та батьками, а дружина кудись виїхала. Чи цікавиться мати дитиною йому не відомо, про особисте з [PERSON] не спілкуються. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункт 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2\~статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Звертаючись до суду із вказаним позовом, в якому прохав встановити факт самостійного виховання та утримання дитини, позивач зазначав, що 19 лютого 2016 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина знаходиться виключно на його утриманні та вихованні, мати дитини матеріальної допомоги не надає, майже не спілкується з сином, його вихованням не займається, здоров`ям не цікавиться, проживає за кордоном. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин заявником до суду не надано. Зокрема, заявником не доведено фінансового утримання ним [PERSON] , [INFO] , та ненадання матеріальної допомоги матір`ю [PERSON] . Також ним не доведено факту ухилення матері від утримання дитини, з позовом про стягнення аліментів позивач до суду не звертався. Покази свідків, які допитані у судовому засіданні, не довели беззаперечно ці обставини. При цьому, свідок [PERSON] надав покази, які суперечать поясненням позивача, зокрема, в частині факту виїзду за кордон [PERSON] . Свідок [PERSON] про обставини виховання та утримання матір`ю дитини не повідомляв, оскільки як пояснив суду, на особисті теми не спілкується з [PERSON] . Знає лише, що син проживає з батьком. У судовому засіданні не підтверджено належними та допустимим доказами обставини щодо виїзду за кордон [PERSON] , інформації з Державної прикордонної служби України не надано та перед судом таке клопотання не заявлялося. Матеріали справи містять з доказів лише свідоцтво про шлюб, про народження дитини, довідку про відвідування дитиною дошкільного закладу та висновок органу опіки та піклування, які на думку суду, не доводять заявленого факту позивачем. \~ \~ \~ \~Так, довідка з навчального закладу лише засвідчує факт відвідування дитиною дошкільного закладу, а висновок органу опіки та піклування не містить даних про дослідження умов проживання матері, наявності чи причин ненадання нею пояснень з приводу спору. Крім того, позивачем не наведено у позові жодної мети, з якою він звернувся до суду для встановлення факту виховання та самостійного утримання дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог та відмову у задоволенні заяви у повному обсязі. Питання про розподіл судового збору суд вирішує на підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає його сплату на позивача, оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено.

Outcome: dismissed