Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить ухвалити рішення про усиновлення ним [PERSON] - дитини [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі. Також заявник просить змінити прізвище та по батькові дитини. У судовому засіданні представник заявника та заінтересовані особи [PERSON] і представник Служби у справах дітей Житомирської РДА Житомирської області заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] повідомила, що її сину було 6 років, коли вони із заявником стали проживати однією сім`єю. Зазначила, що як батько дитини [PERSON] дуже відповідальний; дійсно опікується дитиною, в тому числі фінансово її забезпечує. Зі слів дитини - [PERSON] , останній вважає заявника - [PERSON] своїм батьком, з яким у них склались добрі та дружні стосунки як сина та батька. Представником відділу ДРАЦС подано заяву про проведення розгляду справи без її участі (а.с. 40). Додатково виклала інформацію стосовно правил внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10), яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Батько дитини - [PERSON] , 1985 року народження, помер [INFO] (а.с. 22). Мати [PERSON] надала свою згоду на усиновлення дитини [PERSON] , яка нотаріально засвідчена (а.с. 16). Дитина [PERSON] , [INFO] , також надав свою письмову згоду на його усиновлення [PERSON] (а.с. 25). Служба у справах дітей Житомирської РДА вважає доцільним усиновлення [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком (а.с. 23-24). Згідно з ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (ч. 2 ст. 207 СК України). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. (ч. 1, абз. І ч. 2 ст. 211 СК України). Згідно зі ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. З огляду на наведене, враховуючи, що [PERSON] є дієздатним та здоровим (а.с. 12), громадянином України (а.с. 6), не молодшим 21 року та старшим за дитину більш як на п`ятнадцять років, перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини, має постійне місце проживання (а.с. 9, 17-21) та постійний заробіток (а.с. 13), не має непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості (а.с. 15), суд дійшов висновку про його здатність забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, у зв`язку з чим, вважає за потрібне оголосити заявника її усиновлювачем. Частиною 1 ст. 229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини (реч. І ч. 1, ч. 2 ст. 231 СК України) На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). З огляду на наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника про зміну прізвища та по батькові дитини.

Outcome: approved