Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач зазначила, що 18.09.2015р. сторони уклали шлюб, 24.05.2017р. в них народилася дочка [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про її народження зазначено позивача, а 09.06.2022р. шлюб розірвали. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач перебуває у складі Збройних сил України і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але після розлучення не надає позивачу інформацію про місце проходження служби та доходи. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утриманні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги частково визнав, просить стягнути аліментів 1/6 частину його заробітку. Зазначив, що аліменти з січня 2023р. на утримання дочки сплачував відповідачці добровільно, враховував при цьому зростання свого доходу. Також оплатив вступний внесок у школу, квіти на 1 вересня, одяг та взуття тощо. З лютого 2024р. позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що він є військовослужбовцем, і тому у випадку отримання бойових виплат разом із грошовим забезпеченням перевищить 100 000грн. Відрахування з цієї суми 1/6 частини вочевидь достатньо для утримання дочки. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, суду пояснила, що є внутрішньо-переміщеною особою, отримує щомісяця 5 000грн державної допомоги. Отримує заробітну плату в сумі 13 000грн щомісяця, працює дитячим стоматологом. Також батьки позивачки передають їй гроші, в сумі приблизно 10 000грн на місяць. В позивачки є хлопець (не співмешканець), він передає їй від 5 000 до 8 000грн щомісяця. Має двоюрідного брата, який на її прохання також надає їй гроші. Вона орендує квартиру в м. Дніпрі за 10 000грн, оплачує дитині приватну школу вартістю від 8 000грн до 12000грн на місяць (в залежності скільки днів дитина відвідує школу). На продукти харчування родина позивачки витрачає приблизно 3 500грн на тиждень, комунальні оплачує 1200грн влітку та 2 500грн взимку, на одяг дитині витрачає приблизно 20-25 000 грн на рік. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що погоджується сплачувати аліменти по 1/5 частині всіх видів заробітку щомісяця, в грошовому еквіваленті 7 000 або 8 000грн. Він почав служити в Нацгвардії 12.05.2023р., пройшов підготовку і вийшов на бойове чергування 01.08.2023р. Отримав поранення, після чого проходив лікування. У вересні 2023р. його виписали з лікарні і перевели на інше місце несення служби. Заробітна плата в нього змінювалася в залежності від підрозділу і становила 15 000грн/міс, 25 000грн/міс, 30 000грн/міс. Від травня 2024р. він отримує приблизно 40 000 - 50 000 грошового забезпечення, оскільки зараз він у бойовому підрозділі. В січні 2024р. він придбав автомобіль ВАЗ 2110, 2005р.в., за 50 000грн. Утримує батьків. Орендує квартиру в Дніпрі за 6 000грн., сплачує комунальних 700грн влітку та 2500 взимку. Витрачає грошове забезпечення на ліки для себе, а також відправляє гроші побратимам на придбання ГСМ, екіпіровки, і сам чекає наказу на вихід на бойові позиції. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.09.2015р. сторони уклали шлюб (а.с.4), 24.05.2017р. в них народилася дочка [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про її народження зазначено позивача (а.с.7), а 09.06.2022р. шлюб розірвали (а.с.5-6). Зараз між сторонами виник спір стосовно суми грошових кошів на утримання дитини, яка проживає із позивачкою. Заявлено до стягнення частину всіх видів доходів відповідача, позов визнано частково на 1/5 всіх видів доходів. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України, що передбачено ч. 1 ст. 1 СК України. Правила, за якими визначається походження дитини, встановлені у главі 12 Розділу ІІІ СК України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Суд першої інстанції встановив, що відповідач є військовослужбовцем, отримав поранення й сторони в судовому засіданні це не спростували. Також вони не спростовували рівня прибутків та витрат один одного, в тому числі й на дитину. Позивачкою подані чеки, які підтверджують витрати на консультації та процедури від лікарів (вузьких спеціалістів) (а.с.140-146, 155, 200). Такі витрати відносяться до додаткових, пов`язаних із захворюванням дитини, тому при визначенні розміру аліментів не враховуються. До додаткових витрат також відносяться відвідування дитиною приватної школи ФОП « [PERSON] » за вибором матері і без узгодження з батьком (постанова КЦС ВС від 8 травня 2023 року у справі № 756/9882/19) Також позивачкою подані чеки на придбання білетів у театр (а.с.156), відвідування кінотеатру, розваг, на харчування у громадських закладах (а.с.173-188), на придбання іграшки вартістю 900грн (а.с.199), дитячої камери з картою пам`яті за 1 110грн (а.с.147), ляльки ЛОЛ Фешен шоу Модна зачіска королеви твіст за 1 470грн (а.с.148, лялька придбана 30.12.2023р., напередодні нового року, поза розумним сумнівом як новорічний подарунок), канцтоварів (а.с.170-172) та інш. Відтак вирішуючи питання про частку аліментів, яка належить стягнути з відповідача, суд враховує пояснення позивачки, яка зазначає, що її родина витрачає на харчування 14 000грн на місяць, а відтак на 1 члена родини 7 000грн., а на одяг і взуття дитині 20 000 25 000грн на рік, тобто приблизно по 2 100грн на місяць, а всього на базові побутові потреби дитини (носильні речі та їжу) витрачається 9 100грн на місяць. Суд, оцінивши в цій справі основні потреби дитини (одяг, їжа, шкільне приладдя - канцтовари), встановив, що аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця (від 8 000 до 10 000 грн) з такою ж рівною сумою від матері (адже права та обов`язки батьків є рівними в силу ст. 141 СК України), а загалом щонайменше 16 000 грн на місяць є таким розміром, який абсолютно повністю і якнайкраще задовольнить основні потреби дочки сторін Софії, якій зараз 7 років. Цей розмір аліментів є вдвічі вищим за мінімальну заробітну плату в Україні, вдесятеро вищим за мінімально гарантований розмір аліментів в Україні, та вп`ятеро вищим за мінімально рекомендований розмір аліментів в України. Доказів того, що зазначена сума не покриває основні потреби на утримання дитини, позивачем не подані. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 19.07.2023р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судовий збір стягнути з відповідача.

Outcome: partial