Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області з січня 2024 року знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] , від імені якої діє законний представник [PERSON] , у інтересах позивача діє адвокат Коваленко Марина Володимирівна, до територіальної громади в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) - відкрилася спадщина на все належне йому майно, до якої входить також й житловий будинок [ADDRESS] . За життя, [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , через що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Після звернення до нотаріуса, була заведена спадкова справа №298/2022, зареєстрована у спадковому реєстрі за № 70861145. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею за після смерті батька, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після його смерті, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Таким чином, вона позбавлена можливості у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29 січня 2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач, її законний представник та адвокат Коваленко М.В. у судове засідання\~не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання\~не з`явився, є сповіщений про час та дату розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.09.2001р. Шевченківською сільською радою Броварського району Київської області, [PERSON] , що народилась [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства, з 25.08.2019 року їй встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №496297. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 23.01.2023р. подовжено строк дії рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 17.02.2020р. щодо визнання [PERSON] недієздатною та призначення їй опікуна [PERSON] . Після смерті [PERSON] 21.01.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.01.2023р. Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрилась спадщина на все належне йому майно, у тому числі й на житловий будинок [ADDRESS] . Після звернення до нотаріуса, була заведена спадкова справа №298/2022, зареєстрована у спадковому реєстрі за № 70861145. Щодо права власності спадкодавця на вищевказане майно встановлено наступне. Згідно запису в погосподарській книзі №2, особовий рахунок № [NUMBER] за 2021-2025р. по [ADDRESS] , домоволодіння значилося за [PERSON] - [INFO] , який помер [INFO] . Будинок побудований у 1966 році, загальна площа будинку 92,4 кв.м, житлова площа 54,2 кв.м. Право власності на житловий будинок та земельну ділянку не видавалось. Вказані відомості встановлені з витягу з погосподарської книги виконкому Великодимерської селищної ради с.Шевченкове Броварського району Київської області №37 від 17.01.2024р. Факт споріднення [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось усе належне йому майно, у тому числі і житловий будинок [ADDRESS] . На день смерті, [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою у спадковому будинку. Також, за цією адресою були зареєстровані та проживали [PERSON] -дружина та [PERSON] син. Останні, після смерті [PERSON] , не звертались із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області 14.01.2009р. та, відповідно до змісту якого, все своє майно заповіла [PERSON] Та, на момент смерті, проживала разом з сином [PERSON] за адресою спадкового будинку. Відповідно до відомостей зі спадкової справи №298/2023, до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] дійсно є його донькою, звернулась із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців не встановлено. За змістом ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, який набрав чинності із 01 січня 2004 року, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N? 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 3 цього ж Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов?язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N? 56 від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України N? 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим 18 лютого 2002 року за N? 157/6445 (із подальшими змінами), яке теж втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України N? 1844/5 від 14 грудня 2012 року. Вказана Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов?язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Останні є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, у цих книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення будинку в експлуатацію. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно положень\~Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220\~ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. В силу положень ст.ст. 1268-1270 ЦК України\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.\~\~\~\~\~\~\~\~. Стаття 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини и не припинилися внаслідок його смерті.\~\~\~\~\~\~\~\~.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За такого, вищевказане майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Згідно\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій, в тому числі для видачі свідоцтва про право на спадщину, документи, якщо вони не відповідають вимогам закону Отже, в разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вирішення питання про спадкування підлягають розгляду судом. Частина 1\~ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст.13,\~41,\~47\~\~Конституції України\~кожному гарантується реалізація права власності і його захист та непорушність. Кожен має право на житло. Відповідно до ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 ЦК України\~надає власнику майна право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлому [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , його спадкоємцем за законом є позивач, яка спадщину прийняла, втім в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на цей будинок у зв`язку з відмовою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, тому це право позивача підлягає захисту судом шляхом його визнання. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved