Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ ФКЕЙС адвокат Тараненко А.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.11.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладений кредитний договір № 153625203, за умовами якого відповідачу наданий кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://www.moneyveo.ua та підписаний ним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України Про електронну комерцію. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. В подальшому укладалося декілька договорів факторингу, а саме: 05.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ Таліон Плюс; 05.08.2020 між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК Онлайн Фінанс; 04.08.2023 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та ТОВ ФКЕЙС відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 153625203 від 11.11.2020 перейшло до ТОВ ФК ЕЙС. Станом на 18.03.2024 відповідач не сплатив борг за кредитним договором у розмірі 20\~638,00 грн., який складається з такого: заборгованість за кредитом 8\~000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 12\~638,00 грн. На підставі викладеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ ФК ЕЙС заборгованість за кредитним договором № 153625203 від 11.11.2020 у розмірі 20\~638,00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 20.03.2024 позов залишений без руху, представнику позивача наданий строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позову усунуті. 22.03.2024 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання позивачем направлено позовну заяву з доданими документами, а судом повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказана судова поштова кореспонденція та інші направлені відповідачу судові повістки повернулися до суду з відмітками відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 126,132). З огляду на викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, тому зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону України від 19 квітня 2020 року № 675-VIII, далі Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). В силу ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №\~675-VIII). При цьому, електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором, є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст. 3 Закону № 675-VIII). Іншими словами, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що 11.11.2020 [PERSON] через веб-сайт https://www.moneyveo.ua шляхом введення логіну та паролю в особистому кабінеті здійснив певну послідовність дій щодо укладання договору, зокрема: вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі), ознайомлення з договором (вибір опції «підписати»), підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття) (а.с. 44). Отже, в такий спосіб [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклали договір № 153625203, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн. строком на 13 днів, з відсотковою ставкою в розмірі 1,68 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, а також у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 договору, із застосуванням Базової процентної ставки в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно з договором повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом мали здійснюватись згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору; сума кредиту, відсотки за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором; заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором. В свою чергу, відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та в обумовлені в договорі терміни, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача емітований в АТ «СЕНС БАНК» (а.с. 43, 118). В порушення умов кредитного договору відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання, допустив виникнення за ним заборгованості у розмірі 20 638,00 грн., яка складається з такого: заборгованість за кредитом 8 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 12 638,00 грн. В подальшому укладалося декілька договорів факторингу, а саме: 05.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ Таліон Плюс; 05.08.2020 між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК Онлайн Фінанс; 04.08.2023 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та ТОВ ФКЕЙС відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 153625203 від 11.11.2020 перейшло до ТОВ ФК ЕЙС (а.с. 51-52, 60-62). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 153625203 від 11.11.2020. На підставі викладеного, оскільки відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 153625203 від 11.11.2020, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача кредитну заборгованість на загальну суму 20 638,00 грн. Судом встановлено, що стороною позивача до винесення рішення по суті заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу та подано докази розміру понесених судових витрат на правничу допомогу. Так, з матеріалів справи виходить, що правову допомогу ТОВ «ФК «ЕЙС» відповідно до договору № 22/02//24-01 від 22.02.2024 (з додатковою угодою від 20.05.2024) здійснювало адвокатське бюро «Тараненко та партнери». Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної правової допомоги здійснювалось за винагороду в розмірі, встановленому по узгодженню сторін (а.с. 25-26, 138-139). Акт приймання передачі наданих послуг від 20.05.2024 до договору № 22/02//24-01 про надання юридичних послуг від 22.02.2024 свідчить, що адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надано відповідні юридичні послуги (а.с. 141). Одночасно суд наголошує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2, частина 6 статті 137 ЦПК України). Зі змісту спеціальних норм ЦПК України, які регулюють відносини зі сплати витрат на правничу допомогу виходить, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що сума заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, а саме, із наданих заявником документів на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу можливо встановити та визначити, що витрати, які поніс та має понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи, які підлягають відшкодуванню, складають 5 000,00 грн. З огляду на задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», вказані витрати необхідно стягнути з відповідача [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь ТОВ\~«ФК «ЕЙС» судовий збір, сплачений товариством за подання позову до суду, у розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved