Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 22.06.2022 року. [PERSON] перебуваючи з позивачем у шлюбі мала прізвище [PERSON] , а після розірвання шлюбу змінила на дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Ульяновською сільською радою Миколаївського району Одеської області, актовий запис №2, від 17 січня 2007 року, в графах батьки зазначені: батько - [PERSON] громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України. Син, після розірвання між сторонами шлюбу, постійно проживає разом з позивачем у нього обладнана окрема кімната де є все необхідне. Позивач має доходи від оброблення власної земельної ділянки. На даний час син навчається в Ульяновському закладі загальної середньої освіти. З серпня 2022 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його навчанням, здоров`ям, захопленнями. Під час навчання сина в школі відповідач не цікавиться здобутками сина в навчанні та не відвідує школу. Син позбавлений і не відчуває материнського тепла та турботи. Будь-яких перешкод в спілкуванні відповідачу з сином він не чинить і не чинитиме. Позивач надіявся що відповідач змінить своє ставлення до дитини, адже краще для дитини коли вона спілкується з мамою, відчуває її тепло. Проте відповідач свого ставлення до дитини не змінила, не проявляє бажання спілкуватись та турбуватись про свою дитину. [PERSON] , вважає що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, яка не виконує батьківських обов`язків. У зв`язку з вищевикладеним позивач звертався до органу опіки та піклування виконкому Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , громадянки України, батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , проте отримав відповідь, що зазначене питання буде розглядатися після його звернення до суду і висновок буде надано суду. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому. Позивач самостійно створює належний рівень життя дитині, опікується матеріальним станом та духовним розвитком. Зазначені ним обставини, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена своєчасно та належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: представник Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області Юрко Т.В., в судовому засіданні позов позивача підтримала та суду пояснила, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку служби з 2021 року. Мати неодноразово залишала дітей, вихованням яких займався і займається позивач. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні суду пояснив, що позивач здійснює догляд за сином з серпня 2022 року і по теперішній час без участі відповідачки. Відповідач виїхала у невідомому напрямку і місце її перебування невідоме. Свідок являється сусідом позивача та відповідача. Спільні діти позивача та відповідача, навіть повнолітні, не бажають спілкуватися з відповідачкою. Надає негативну характеристику відповідачки. Суд, вислухавши позивача, представника Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області Юрко Т.В., свідка, дослідивши наявні по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки мати не виконує покладених нанеї обов`язків по вихованню та утриманню сина, забезпеченням його всестороннього, фізичного, розумового та морального розвитку, що підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 6 ), копією Витягу з реєстру територіальної громади ( а.с. 7 ), копією Рішення від 22.06.2022 року справа № 505/158/22 про розірвання шлюбу ( а.с. 8 ), довідкою-характеристикою на [PERSON] ( а.с. 9 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 10 - 11 ), довідкою вданою Миколаївською селищною радою про склад родини ( а.с. 12 ), довідкою ( а.с. 13 ), характеристикою на учня [PERSON] ( а.с. 14 ), довідками та довідкою - характеристикою на [PERSON] ( а.с. 15, 16, 17 ), Актом обстеження житлово-побутових умов проживання родини ( а,с. 18 ), повідомленням від Миколаївської селищної ради ( а.с. 19 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку ( а.с. 20 ), довідкою про місце реєстрації [PERSON] ( а.с. 21 ), Рішенням № 55 виданим Виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області ( а.с. 46 ), Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 47, 48, 49 ), Актом обстеження умов проживання дитини ( а.с. 50 ), письмовим повідомленням неповнолітнього [PERSON] ( а.с. 51 ). Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі не виявляють інтересів до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. [PERSON] самостійно створює належний рівень життя своєму сину, опікуєся матеріальним станом та духовним розвитком дитини. Зазначені ним обставини, відповідно з п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`і разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`і є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Стаття 150 СК України закріплює мінімальні вимоги до належної поведінки батьків щодо виховання дитини. Вона містить перелік тих дій, які батьки зобов`язані вчиняти щодо дитини з метою забезпечення її права на належне виховання та розвиток. До них закон відносить зокрема: піклування про здоров`я дитини; піклування про фізичний розвиток дитини; піклування про духовний розвиток дитини; забезпечення здобуття дитиною повної середньої освіти; підготовка дитини до самостійного життя; повага до дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сімії є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов`язків по участі в охороні дитинства власної дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім"і якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, оскільки про це заявлено стороною позивача та відповідно позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved