Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Рух справи 01.12.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 24.11.2022, за підписом ректора НТУ «КПІ» М. Згуровського, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь НТУ «КПІ» 4 950,42 грн з яких: 4 900,00 грн - заборгованість за договором про надання платної освітньої послуги № 20194 від 15.09.2020 та 50,42 грн - пеня, а також стягнути 2 481,00 грн судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 06.12.2022. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 09.03.2023 Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.03.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позовних вимог вказується, що наказом від 14.09.2020 № 2531-с [PERSON] було зараховано до НТУ «КПІ» з 21.09.2020 студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 Право (спеціалізація інформаційне право та право інтелектуальної власності) за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Зазначається, що відповідно до вказаного наказу, відповідач був зарахований на навчання на основі здобутого ступеня бакалавра, а відповідно, з 21.09.2020 повинен був здобувати ступінь вищої освіти магістра. Зауважується, що 15.09.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання платної освітньої послуги № 20194, відповідно до якого відповідач бере на себе фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається йому за договором про навчання в Університеті № ФСП-20/257 від 15.09.2020. Звертається увага на те, що згідно з п. 2 договору про навчання в Університеті № ФСП-20/257 від 15.09.2020 позивач бере на себе зобов`язання здійснити підготовку відповідача за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 081 Право для здобуття ступеня вищої освіти «магістр». При цьому, стверджується, що відповідно до пункту 1 розділу III Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 56 250,00 грн. Вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. Як вказується у позові, оплату вартості освітньої послуги навчання за 2020-2021 навчальний рік відповідач здійснив в повному обсязі. У позові наголошується, що з урахуванням пункту 1 розділу III Договору, вартість освітньої послуги за 2021-2022 рік навчання склала 44 100,00 грн. Також зазначається, що додатковою угодою № 1 від 23.09.2020, сторони погодили, що відповідач вносить плату безготівково щомісячно не пізніше десятого числа місяця, в якому надається освітня послуга. Позивач звертає увагу на те, що відповідач здобував освітній ступінь «магістр» і термін його навчання становив 1 рік 4 місяці та відповідно до Графіку навчального процесу на 2021-2022 навчальний рік атестація здобувачів вищої освіти ступеня «Магістр» завершувалась до 31.12.2021. Зі слів позивача, наказом від 24.12.2021 № 4162-с відповідач був відрахований з КПІ ім. Ігоря Сікорського з 31.12.2021 у зв`язку із завершенням навчання. Вказується, що у 2021-2022 навчальному році освітні послуги надавались відповідачу з вересня по грудень 2021 року, за які відповідач повинен був щомісячно сплачувати 4 900,00 грн. Як стверджує позивач, в період з вересня по грудень 2021 року відповідач сплатив 10.09.2021 - 3 950,00 грн, 08.11.2021 - 10 750,00 грн, та загалом було сплачено 14 700,00 грн. Водночас, наголошується, що будь-яких коштів від відповідача в рахунок оплати освітніх послуг у грудні 2021 року на поточний рахунок позивача не надходило. Позивач вважає, що у відповідача виникла заборгованість за освітні послуги в розмірі 4 900,00 грн. Крім того, на думку позивача, оскільки оплату за надані у грудні 2021 року освітні послуги відповідач не здійснив, відповідно до пункту 3 розділу IV Договору з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 50,42 грн. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до наданої довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА від 15.02.223, відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 15.09.2016 по 01.04.2021 був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , гуртожиток (а.с. 32). Як слідує з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (надійшла до суду 09.03.2023), відповідач був виписана 01.04.2021 із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на відому останню адресу реєстрації відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду без вручення (а.с. 41). Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи, 13.09.2023 суд зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1476017/ а.с. 39-40). Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за останнім відомим суду місцем реєстрації, а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 14.09.2020 наказом НТУ «КПІ» № 2531-с [PERSON] зараховано з 21.09.2020 студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю за кошти фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 6-7). 15.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір № 20194 про надання платної освітньої послуги (а.с. 8-9) /далі - Договір/, предметом якого відповідно до п. 1 розділу І є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу Університетом за Договором навчання в Університеті № ФСП-20/257 (а.с. 10-11), відповідно до п. 2 якого, університет бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання умови прийому на навчання для здобувача вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Право, за спеціальністю 081 Право, спеціалізація - Інформаційне право та право інтелектуальної власності, для здобуття ступеня вищої освіти «магістр» (а.с. 10). Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 56 250,00 грн. Вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік (а.с. 8). Згідно з п. 2 розділу ІІІ Договору, вартість освітньої послуги навчання становить за 2020-2021 навчальний рік - 37 500,00 грн (а.с. 8). У п. 3 розділу ІІІ Договору сторони погодили, що замовник вносить плату щосеместрово. Замовник здійснює оплату безготівковій формі не пізніше 10 (десяти) днів з початку кожного семестру (а.с. 8). Розділом IV Договору встановлено відповідальність сторін, зокрема, у випадку порушення термінів та порядку оплати за надання освітньої послуги (повернення оплати) на суми, які мають бути сплачені (повернуті), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення оплати) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (а.с. 8). Відповідно до укладеної між сторонами Додаткової угоди №1 від 15.09.2020 до Договору (а.с. 17) замовник вносить плату щомісячно не пізніше десятого числа місяця, в якому надається освітня послуга. Оплата освітніх послуг вважається здійсненою належним чином у день фактичного зарахування коштів на поточний рахунок Університету (а.с. 17). Наказом НТУ «КПІ» № НУ/72/2021 від 20.04.2021 збільшено вартість навчання на 2021-2022 навчальний рік для студентів - громадян України, які після сесії весняного семестру 2020-2021 навчального року будуть переведені на ІІ, ІІІ, IV-й курси бакалаврського та ІІ-й курс магістерського рівня вищої освіти, згідно з укладеними договорами порівняно із зазначеною в договорі вартістю на 2020-2021 рік на 5,0% за денною та заочної формами навчання (а.с. 12). На а.с. 13-16 міститься Додаток № 1 до наказу від 20.04.2021 № НУ/72/2021, зі змісту якого вбачається, що вартість навчання за 2021-2022 навчальний рік за спеціальністю 081 Право становить 44 100,00 грн (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2021 наказом НТУ «КПІ» № 4162-с (а.с. 19) [PERSON] відраховано з числа студентів денної форми навчання закладу вищої освіти з 31.12.2021 у зв`язку із завершенням навчання за освітніми програмами (а.с. 20). Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за Договором № 20194 від 15.09.2020 за підписом головного бухгалтера та провідного бухгалтера Університету (а.с. 21) за змістом якого борг за надані освітні послуги складає 4 900,00 грн. Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок нарахування пені (а.с. 22), з якого вбачається, що борг за пенею складає - 50,42 грн. До позовної заяви також долучено копії: графіку навчального процесу на 2021-2022 навчальний рік (а.с. 18); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (а.с. 27). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно з ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Її замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в розмірі, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Суд враховує, Додатком № 1 до наказу НТУ «КПІ» від 20.04.2021 № НУ/72/2021, встановлено, що вартість навчання за 2021-2022 навчальний рік за спеціальністю 081 Право становить 44 100,00 грн. Таким чином, у 2021-2022 навчальному році відповідач повинен був безготівково вносити плату за освітню послугу в розмірі 4 900,00 грн (44 100,00 грн / 9 міс.) кожного місяця не пізніше десятого числа. В порушення умов Договору, оплату за освітню послугу, що надавалась у 2021-2022 навчальному році відповідач здійснив частково, зокрема, 10.09.2021 відповідач вніс на поточний рахунок позивача платіж в розмірі 3 950,00 грн та 08.11.2021 - 10 750,00 грн, що разом складає 14 700,00 грн, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за надання платної освітньої послуги в розмірі 4 900,00 грн. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Суду доказів оплати визначеної Договором суми за спірний період надання освітніх послуг не надано. Отже, судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо оплати освітніх послуг отриманих ним від Університету для здобуття вищої освіти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання( неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. З урахуванням приписів ст. 549 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п. 3 розділу IV Договору встановлено відповідальність сторін, зокрема, у випадку порушення термінів та порядку оплати за надання освітньої послуги (повернення оплати) на суми, які мають бути сплачені (повернуті), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення оплати) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, суд бере до уваги наведений позивачем розрахунок та приходить висновку про задоволення також позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача, пені в розмірі 50,42 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 2 481,00 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 213566 від 04.11.2022 (а.с. 5). З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 481,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 5). Враховуючи наведене,

Outcome: approved