Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

28.02.2024 позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що сторони з 23.03.2018 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу у них народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння між ними, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння, розходження характерів та поглядів на сімейне життя. За таких обставин позивачка переконана що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Також проживання окремо такий тривалий час і не спілкування весь цей час унеможливлює подальше існування шлюбу. На підставі цього просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя. 29.02.2024 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 02.05.2024 року протокольною ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.06.2024 року позовні вимоги про визначення місця проживання дитини залишені без розгляду за заявою позивачки. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню\~ з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 23.03.2018 року Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №8. Сторони, від шлюбу, мають дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 52. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвище змінювалось позивачем, після розірвання шлюбу позивачка висловила бажання надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки сплаченого нею судового збору при подачі позову у розмірі 2422 грн. 40 коп., суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи початково позивачкою було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а сааме: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Ухвалою суду від 05.06.2024 року позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з матір`ю залишено без розгляду за заявою позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved