Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

До Коломацького районного суду Харківської області звернулася ТОВ АПО «Мрія» із позовом про часткове визнання договору недійсним, Позов обґрунтований тим, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії Р3 №832664 належить земельна ділянка площею 6, 36 га з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186 та на підставі державного акту на право власності на землю серії Р3 №832794 належить земельна ділянка площею 6, 84 га з кадастровим номером 6323280300:01:000:0333. Вказані земельні ділянки надані [PERSON] в оренду ТОВ АПО «Мрія» відповідно до умов укладеного між ними договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Коломацькому районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області вчинено запис від 19 жовтня 2007 року за №040769700028. 18 липня 2013 року між [PERSON] і ТОВ АПО «Мрія» укладена додаткова угода №1 до зазначеного вище договору оренди, відповідно до якої орендар зобов`язався виплачувати орендодавцеві орендну плату за користування земельної ділянки у розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки. Термін дії\~договору оренди\~мав закінчуватись\~19\~жовтня 2022\~року,\~однак відповідно\~до п.\~27\~розділуX «Перехідні положення» ЗК України, який набрав чинності 07 квітня 2022 року визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності. 31 травня 2023 року рішенням Коломацького районного суду Харківської області позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове об`єднання «Мрія» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено частково та стягнуто ТОВ АПО «Мрія» грошові кошти у сумі 9601 гривень 21 копійку орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до вищевказаного договору оренди землі. 02 червня 2023 року [PERSON] здійснила державну реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186 та після державної реєстрації кадастровий номер вказаної земельної ділянки змінився на 6323280300:01:000:0565. Позивач зазначає, що заборгованість не визнає, адже вважає, що в його користуванні фактично немає такої земельної ділянки з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186. Також позивач зазначає, що 31 липня 2019 року між Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області та ТОВ АПО «Мрія» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6323280300:01:000:0565. Враховуючи вищевикладене просить суд задовольнити позов та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та ТОВ АПО «Мрія», зареєстрований у Коломацькому районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області вчинено запис від 19 жовтня 2007 року за №040769700028, в частині оренди земельної ділянки площею 6, 36 га з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186. Відповідач [PERSON] не погоджуючись з позовом надала суду відзив на позовну заяву в якому просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 45). Представник позивача адвокат Власенко В.І. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Дослідивши доводи, викладені у позовній заяві, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №832664, виданим Коломацькою райдержадміністрацією 27 грудня 2002 року, підтверджено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 6,36 га за кадастровим номером 6323280300:01:000:0186, розташованої на території Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області (а.с. 7). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №832794, виданим Коломацькою райдержадміністрацією 02 січня 2003 року [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 6,84 га за кадастровим номером 6323280300:01:000:0333, розташованої на території Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області (а.с. 8). Як вбачається із договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Коломацькому районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області вчинено запис від 19 жовтня 2007 року за №040769700028, [PERSON] (орендодавець) та Закрите акціонерне товариство агропромислове об`єднання «Мрія» (орендар) уклали договір, за яким орендодавець передала орендарю земельні ділянки площею 6,36 га та 6,84 га з кадастровими номерами 6323280300:01:000:0186 та 6323280300:01:000:0333, відповідно ( а.с. 9-11). Відповідно до п.п. 1.2, 2.2 вказаного вище договору його сторони дійшли згоди про те, що строк дії договору складає п`ятнадцять років із моменту його підписання та державної реєстрації, а виплата орендної плати здійснюється у строк із «01» січня по «31» грудня поточного року. Згідно умов угоди №1 до договору оренди земельної ділянки №б\\н від 05 лютого 2006 року, укладеної 18 липня 2013 року між [PERSON] (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислове об`єднання «Мрія» (орендар), сторони домовилися щодо внесення змін в пункт 2.1 Договору, відповідно до яких орендар зобов`язується виплачувати орендодавцеві орендну плату за користування земельною ділянкою протягом терміну встановленого в договорі оренди у розмірі 5 % від грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12). Крім того, у вказаній додатковій угоді зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислове об`єднання «Мрія» є правонаступником Закритого акціонерного товариства агропромислове об`єднання «Мрія», а також що вказана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 05 лютого 2006 року, який зареєстровано у Коломацькому районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області вчинено запис від 19 жовтня 2007 року за №040769700028. Термін дії договору оренди мав закінчуватись 19 жовтня 2022 року, однак відповідно до доповнених пунктів 27 і 28\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності. Законом України від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX, який набрав чинності\~19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Аналіз наведених положень\~ЗК України\~дає підстави для висновку, що у період із\~\~\~\~07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Таким чином зазначений вище договір оренди був поновлений на один рік, тобто до 19 жовтня 2023 року. 31 травня 2023 року рішенням Коломацького районного суду Харківської області позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове об`єднання «Мрія» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено частково та стягнуто ТОВ АПО «Мрія» грошові кошти у сумі 9601 гривень 21 копійку орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до вищевказаного договору оренди землі (а.с. 143-149). Постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року вказане рішення суду залишено без змін. (а.с. 150-160). Свій позов ТОВ АПО «Мрія», обґрунтовує тим, що в його користуванні відсутня земельна ділянка з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186. З огляду на дані доводи позивача суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції станом на 2002 рік) визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 1 статті 126 даного Кодексу (в редакції станом на 2002 рік), чинного на час видачі [PERSON] державного акту, було передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 125 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України (в редакціїстаном на2002рік) передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Частиною 1 статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України). Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникало до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі. Згідно з частиною 3 статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина 4 ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина 6) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина 9). Враховуючи норми вищевказаного законодавства суд зазначає, що державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише є засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Досліджуючи обставини наявності в особи права власності, насамперед необхідно з`ясувати підстави, з яких особа набула такого права, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, що зумовлює визнання права власності, а непідставою набуття цього права. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2018 у справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 у справі № 916/675/15, від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01 травня 2024 року за №9-20-9,1-3164/0/19-24 вбачається, що за [PERSON] обліковується державний акт на право приватної власності серії Р3 №832664 на земельну ділянку з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186. При перенесенні відомостей з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 6323280300:01:000:0189 перетиналась з земельною ділянкою з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186, після виправлення помилок у Державному земельному кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186 була видалена. Також з вказаної відповіді вбачається, що конфігурація та проміри земельної ділянки відповідно державного акту на право власності серії Р3 №832664, що виданий на ім`я [PERSON] співпадає з конфігурацією та промірами земельної ділянки з кадастровим номером 6323280300:01:000:0565 (а.с. 207-208). Отже, враховуючи обставини справи та вказані вимоги закону, суд зазначає, що фактичне попереднє виконання умов Договору відповідачем свідчить про реальне його виконання сторонами, в тому числі і передачу позивачкою земельних ділянок відповідачеві для використання ним на умовах оренди та прийняття їх відповідачем, а відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі про належну позивачці на праві приватної власності земельну ділянку саме з кадастровим номером 6323280300:01:000:0186 не свідчить про її фактичну відсутність у користуванні позивача, а тому приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, з огляду на відмову у задоволенні позову, суд, за правилами, визначеними\~ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судовий збір покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed