Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого ним сплачуються аліменти у розмірі частини всіх видів доходу. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] , яка також потребує матеріального утримання. Посилаючись на суттєву зміну сімейного стану, просив змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження з частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляджу справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, суду надано заяву щодо розгляду справи у відсутність відповідача та її представника. У задоволенні позовних вимог просять відмовити. Матеріали справи містять відзив відповідача щодо не визнання позовних вимог. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів убачається, що позивач за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року отримав дохід у розмірі 656\~053,06 грн, а отже його матеріальний стан поліпшився. Надані позивачем докази про його доходи свідчать про достатній рівень грошового забезпечення та спроможність сплачувати аліменти у визначеному розмірі судом. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , [INFO] . 04 травня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є позивач. Відповідно до довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради Селещинського старостинського округу № 658 від 20.10.2023 року позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з ним зареєстрована дружина [PERSON] та її сини [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2000 року народження та їх дочка [PERSON] , 2015 року народження донька. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 13.11.2023 року Карлівського ВДВС у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість за виконавчим листом № 542/278/13 виданого 03.04.2013 року Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в особі матері [PERSON] , станом на 01.11.2023 року відсутня. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Згідно \~ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. В силу норм ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вирішуючи даний спір, суд ураховує, що відповідно до положень\~ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано\~Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як на підставу для задоволення позовних вимог, позивач посилається щодо зміни сімейного стану, а саме народження дочки [PERSON] , [INFO] , яка також потребує матеріального утримання. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. У судовому засіданні позивачем не надано доказів у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, призвела до погіршення його майнового стану. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed