Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Позивач в особі представників адвокатів Морозова В.Ю., Рясного В.Д. звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №187225 від 17 червня 2021року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 12 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химичем О.М. відкрито виконавче провадження №68694113 з примусового виконання виконавчого напису №187225 від 17 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг на користь ТОВ "Фінансова\~компанія "Кредит\~Капітал" в розмірі 20 172,50 грн.. З вказаним виконавчим написом позивачне згодний, так як [PERSON] не укладав ніяких договорів з ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал". Вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки обтяжувач (стягувач), в разі наміру звернення стягнення в позасудовому порядку за допомогою виконавчого напису нотаріуса, зобов`язаний надіслати боржнику письмове повідомлення. Банк письмової вимоги про усунення порушення ним виконання зобов`язань йому не направляв, будь-яких документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис не надавались та він з ними не ознайомлювався. Вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії. Від позивача надійшла письмова заява з проханням провести судове засідання без нього та його представників, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням справу слухати в його відсутність, заявлені вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, та у задоволенні витрат на правничу допомогу. Представник третьої особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в підготовче засідання не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою"Адресат відсутній за вказаною адресою". Представник третьої приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положення ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положень ч.1 ст.1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", п.п.3.1, 3.3. глави 16 Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно положень п.2 Розділу 2 Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно положень ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа №910/13233/17. Положеннями п.1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріально Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №187225, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" заборгованість в розмірі 20 172,5 грн. (а.с.27). Також встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку №1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону "Про нотаріат". За заявою представника стягувача - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал", приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химичем О.М. відкрито виконавче провадження №68694113 по виконанню згаданого вище виконавчого напису (а.с.12). З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивачем було надано договори між позивачем та адвокатами Морозовим В.Ю., та [PERSON] про надання юридичних послуг,та акт про надання цих послуг, який включав: надання консультації, розробки позовної заяви, представництво інтересів при розгляді справи в суді, обробка документів, транспортні витрати, витрати на канцтовари. Положеннями п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України\~передбачено, що до судових витрат у виді витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень \~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно положень ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч.4 цієї ж статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6\~ЦПК України). Суд вважає, що виходячи із зазначених вимог\~закону, з врахуванням задоволення позовних вимог, а також складності справи та реально наданої правовою допомоги позивачу, розмір сплачених ним судових витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, складає 4 000 грн.. Враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved