Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

23.02.2024\~позивачка \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом,\~покликаючись на\~те,\~що 17.11.2015\~між нею\~та відповідачем\~було\~укладено шлюб. Від\~шлюбу\~мають\~дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка\~перебуває\~на її\~утриманні. Позивачка вказує, що за час спільного проживання між нею та відповідачем життя не склалося, останній байдуже ставився до потреб сім`ї, виникали постійні сварки і бійки в присутності дитини. Належної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав, батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дочки не виконував. Згодом відповідач був засуджений до позбавлення волі. Через шкідливі звички відповідача, його байдужість сім`я розпалася. Рішенням Старосамбірського районного суду від 07.09.2023 шлюб розірвано. З огляду на наведене, просить суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2024 справа визначена для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 28.02.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник адвокат\~Тесля О.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України, та шляхом спрямування повідомлення про розгляд справи до ДУ Личаківська виправна колонія №30, де останній відбуває покарання, відзиву, заяв чи клопотань до суду не надав. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у шлюбі, який зареєстровано 17.11.2015 Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за актовим записом №250. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.09.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.3-4). За час\~шлюбу у\~них народилася донька [PERSON] , [INFO] ,\~що\~підтверджується копією\~свідоцтва про\~народження серії [NUMBER] , виданого 15.04.2016 (а.с.5). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положенням частини 2\~статті 51 Конституції України\~закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 8\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2\~статті 150 СК України).\~ Положеннями статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені\~норми,\~оскільки обов`язок\~по утриманню\~дитини покладається\~на\~обох\~батьків,\~між\~сторонами\~відсутня\~домовленість\~про\~сплату\~аліментів на\~дитину,\~то є\~всі підстави\~для\~стягнення\~з\~відповідача,\~як\~батька\~дитини,\~аліментів\~на утримання\~його\~дитини\~до\~досягнення нею\~повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 173/2312/18 Верховний Суд виклав правовий висновок, в якому вказав, що батько дитини зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріали справи не містять належних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, тобто, такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які, на думку суду, будуть достатніми для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дитини та відповідатимуть гарантованому законом розміру аліментів на утримання дитини. Згідно вимог частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вимог статті 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок за позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивачка при пред`явленні даного позову була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved