Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Відповідачка подала заяву про визнання позову, в якій позовні вимоги визнала та зазначила, що наслідки визнання позову відповідно до ст. 206 ЦПК України їй зрозумілі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідачка в суді заяву про визнання позову підтримала, наслідки визнання позову в суді їй зрозумілі. Представник третьої особи в суді позов підтримала та просила задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачкою, що ґрунтується на вимогах закону і фактичних обставинах справи. Встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов?язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який разом з нею не проживає більше шести місяців. Хлопчика взято на облік служби у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, як дитину, залишену без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю його рідної тітки [PERSON] , яка забезпечує дитину всім необхідним, дбає про його розвиток, навчання, виховання та матеріально утримує його. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] [INFO] загинув у м. Дружківка Краматорського району Донецької області під час захисту батьківщини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2015 року, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 11 березня 2024 року. З довідки Лютізького ліцею Петрівської сільської ради №68 від 14 квітня 2024 року встановлено, що батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] , військовослужбовець ЗСУ загинув, виконуючи свій громадський обов`язок. Матір дитини - [PERSON] останні пів року в родині не проживає, про її місце перебування нічого не відомо. Хлопчик проживає в родині бабусі та тітки. Згідно акту обстеження умов проживання №21 від 15 березня 2024 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради, [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] (тітка), [PERSON] , [INFO] (дідусь), [PERSON] , [INFO] (двоюрідний брат), [PERSON] (чоловіком тітки). Житловий будинок складається із трьох кімнат, кухні, коридору. До будинку підведені газопостачання та водопостачання. Загальна площа будинку становить 89,9 м2. Кімнати світлі, чисті та просторні, будинок облаштований достатньою кількістю меблів та побутової техніки. [PERSON] , 2015 року народження, перебуває на вихованні та утриманні тітки [PERSON] . Для дитини створені належні умови для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку. 15 березня 2024 року наказом №55 Служби у справах дітей Петрівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік Служби у справах дітей Петрівської сільської ради, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. 15 березня 2024 року наказом №56 Служби у справах дітей Петрівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім`ю рідної тітки - [PERSON] , [INFO] , та покладено на неї відповідальність за життя, здоров`я, психічний та фізичний розвиток хлопчика. 18 березня 2024 року відповідачка подала начальнику Служби у справах дітей Петрівської сільської ради Мельник О.В. заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 28 березня 2024 року рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2, 3,5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень даних в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставини, за яких слід позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визнані відповідачкою в повному обсязі. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, визнання відповідачкою позову вимогам Закону не суперечить та прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід стягнути з відповідачки. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50% судового збору, який ним сплачено при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50% судового збору. Отже, оскільки позивач звільнений від слати судового збору за подачу вказаної позовної заяви на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави слід стягнути 50% судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved