Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , за результатом розгляду якого позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зняття обтяження (арешту) з нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Першою Київською державною нотаріальною конторою 28.12.2005 року 09:56:59, реєстраційний номер 2750426, об`єкт обтяження квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - ухвала 2-4065/1 2005, 27.12.2005, Дніпровський районний суд міста Києва, суддя Чех H.A., справа № 2-4065/1 2005 рік, а саме: з квартири за номером [ADDRESS] , та скасування (вилучення) записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в частині щодо обтяження (арешту) нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Першою Київською державною нотаріальною конторою 28.12.2005 року 09:56:59, реєстраційний номер 2750426, об`єкт обтяження - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - ухвала 2-4065/1 2005, 27.12.2005, Дніпровський районний суд міста Києва, суддя Чех H.A., справа № 2-4065/1 2005 рік. В обґрунтування позову вказує, що 27.12.2005 року Дніпровський районний суд міста Києва наклав арешт на квартиру [PERSON] з метою забезпечення позову АКБ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.01. 2006 року було ухвалено рішення про стягнення заборгованості з відповідачів на користь банку. 06.07.2006 року банк видав довідку про погашення заборгованості, а 11.09.2006 року виконавчою службою було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому, 12.08.2022 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, проте отримала відмову. Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором погашена, що підтверджено довідкою банку, виконавче провадження завершене, що підтверджено постановою виконавчої служби, незважаючи на що арешт на квартиру досі не знято, що порушує законне право позивача на користування та розпоряджання майном. Ухвалою судді від 06.09.2022 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 07.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким представник заперечує проти задоволення позову, вказуючи таке. 12.08.2022 державним реєстратором Департаменту Ляшкевичем М.В. прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Підставою для відмови стало подання заявником документа, який не містив відомостей про зняття арешту. Представник вказує, що належним відповідачем у таких справах має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано та оспорюється позивачем, а отже Департамент не є належним відповідачем у справі. Крім того, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав не може призвести до реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною Законом. Судові рішення про скасування державної реєстрації прав виконуються тільки в разі скасування рішення державного реєстратора або визнання недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію. Зважаючи на неналежний спосіб захисту прав, а також те, що рішення державного реєстратора про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень не оскаржується позивачем, Департамент просить суд залишити позовні вимоги [PERSON] без задоволення. 02.11.2022р. Перша Київська державна нотаріальна контора направила на адресу суду листа, яким зазначає, що не є належним відповідачем у справі, оскільки нотаріус діє від імені держави та не є учасником цивільних правовідносин між сторонами. Нотаріус не може порушувати цивільні права і не має спільних або однорідних прав та обов`язків з позивачем. Тому нотаріус не може бути відповідачем або заінтересованою особою, а може залучатися судами лише як третя особа. Відтак, Перша Київська державна нотаріальна контора просить розглядати справу без її представника та прийняти рішення згідно з чинним законодавством України. 22.11.2023р. ухвалою суду змінено найменування відповідача у справі №752/11524/22 з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», оскільки товариство змінило назву. 27.03.2024р. закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 27.12.2005 року Дніпровський районний суд м. Києва в рамках судового розгляду справи №2-4065/1 розглянув клопотання АКБ СР «Укрсоцбанк» про накладення арешту на квартиру з метою забезпечення позову до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та ухвалив накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Виконання ухвали доручено Першій державній нотаріальній конторі м. Києва та БТІ м. Києва. Так, 20.01.2006 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким вирішив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії заборгованість 39586 грн. 55 коп. та державне мито в розмірі 395 грн. 87 коп., а всього - 39982 грн. 42 коп. У рамках розгляду даної справи судом досліджувались обставини укладення кредитного договору №019/53632 від 25.02.2004р. та наступне його виконання, яке з боку відповідача суд визнав неналежним, внаслідок чого стягнув виниклу заборгованість. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» видав [PERSON] довідку від 06.07.2006 р. №02/1-13/517, яка підтверджує, що заборгованість за договором кредиту №019/53632 від 25.02.2004 року перед банком повністю погашена. Довідка надана для подання за місцем вимоги. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який заявлено до органів виконавчої служби. Виконавче провадження було завершено 11.09.2006р. на підставі погашення заборгованості, що підтверджується довідкою АКБ СР «Укрсоцбанк» № 02/1-13/517 від 06.07.2006р. та вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадженні від 11.09.2006 р. №453/7, наявної в матеріалах справи. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , було накладено арешт 28.12.2005 року (реєстраційний номер 2750426) на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-4065/1 від 27.12.2005. Реєстрація обтяження виконана Першою київською державною нотаріальною конторою. Архів Дніпровського районного суду м. Києва листом повідомив [PERSON] , що цивільна справа № 2-662/06 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. З рішення від 12.08.2022 року № 64483700, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , вбачається, що позивачу було відмовлено в державній реєстрації зняття арешту з квартири [ADDRESS] . Відмова мотивована відсутністю документів, що підтверджують припинення обтяження, зокрема, з долученої до заяви постанови про закінчення виконавчого провадження №453/7 від 11.09.2006р., відповідно до якої відомості про зняття, скасування чи припинення арешту не зазначено. Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві повідомив позивача листом від 30.08.2021р., що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-662/1 від 23.03.2006р. було завершено 11.09.2006 року на підставі постанови державного виконавця № 453/7 від 11.09.2006, оскільки заборгованість була погашена. Проте, згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт на квартиру [ADDRESS] накладений державним реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2005 року, а тому Відділ не має можливості припинити вищезазначене обтяження. ІЗ свідоцтва про право власності на житло встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду». Загальна площа квартири становить 69,3 кв.м. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Статтею 368 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Наявність арешту, накладеного на майно, що належить позивачу на праві власності, перешкоджає у визначений законом спосіб реалізувати своє право власності в повному обсязі, а отже таке право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Арешт майна має тимчасовий характер і після припинення процедури, в зв`язку з якою накладено арешт, відповідне втручання право власності особи набуває фактично свавільного характеру. Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, а саме відсутність підстав для подальшого обтяження майна на користь АТ «Сенс Банк», що порушує права власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту. Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що при перевірці обсягу позовних вимог не встановлено позовної вимоги, спрямованої до Першої Київської державної нотаріальної контори. Суд вважає, що позивач не адресувала жодної вимоги до вказаної особи, а тому предмет розгляду у справі відсутній. Відповідно, суд не має підстав розглядати обґрунтованість чи безпідставність позовної заяви щодо Першої Київської державної нотаріальної контори, оскільки вимоги повністю не стосуються дій або бездіяльності Першої Київської державної нотаріальної контори. Аналогічної думки суд дотримується і щодо визначення відповідачем [PERSON] . Таким чином, суд не має підстав встановлювати обґрунтованість чи безпідставність позовної заяви. Позов повністю не стосується цієї особи, оскільки не встановлено, що права позивача порушуються [PERSON] . Щодо вимоги про скасування (вилучення) записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в частині щодо обтяження (арешту) нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Першою Київською державною нотаріальною конторою 28.12.2005 року 09:56:59, реєстраційний номер 2750426, об`єкт обтяження - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - ухвала 2-4065/1 2005, 27.12.2005, Дніпровський районний суд міста Києва, суддя Чех H.A., справа №2-4065/1 2005 рік необхідно вказати, що заявлена вимога задоволенню не підлягає, оскільки в силу положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. Тобто, позивачем було заявлено дві вимоги не майнового характеру (про зняття обтяжень та про скасування/вилучення записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). При цьому [PERSON] при зверненні до суду із позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Отже, з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., а з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., за вимогу про скасування/вилучення записів з Державного реєстру прав, яка позивачем заявлена, судом розглянута, але в задоволені якої відмовлено.

Outcome: partial