Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Гуменецької сільської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2014 р. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] . У 2017 році колишня дружина виїхала за кордон, де постійно проживає та має посвідку на право проживання в Туреччині. Дитина з 2014 по 2018 рр. проживала з дружиною. З вересня 2018 року дитина проживає з ним. Ним створені належні умови для проживання: в дитини окрема кімната, яка обладнанна необхідними меблями; дитина відвідує школу поруч з місцем проживання, дитина забезпечена харчуванням необхідним для задоволення основних потреб, постійне спікування з дитиною виключає будь-який дискомфорт для дитини у вирішенні будь-яких питань. В позивача з донькою багато спільних планів та інтересів: вони разом займаються домашньою роботою, спільно святкують їх дні народження, у літній період організовують виїзди на природу; обговорють її успіхи в навчанні, дитина має грамоти від міської ради за знання з української мови, батько постійно відвідує батьківськівські збори, дитина вмотивована до здобуття вищої освіти, яку він має намір оплачувати; позивач займається лікуванням дитини, коли вона хворіє, оплачує послуги лікарів та стоматолога; дає дитині кошти на кишенькові витрати, багато спілкуються, разом готують їжу тощо. Із позивачем [PERSON] почувається в безпеці, у неї спокійний психоемоційний стан, за період проживання зі позивачем дитина стала більш розвинутою, за місцем проживання і навчання має друзів та не бажає змінювати місце проживання. У доньки не має більш рідної людини, аніж батько, вони обговорють її життя, вподобання та симпатії, діляться думками. Відповідачка в Україні не проживає, живе закордоном у Туреччині, дитина не має наміру проживати з матір`ю. Окреме проживання матері і дитини нівелювало зв`язок «донька-мати», мати немає впливу на формування інтересів та світогляду дитини, навчання і життєві плани. З відповідачкою виник спір про місце проживання дитини, вона наполягає, щоб дитина проживала з нею. Питання визначення місця проживання дитини сторонами під час розірвання шлюбу не вирішувалось. Обставини про проживання дитини з матір?ю, які записані в рішенні про розірвання шлюбу, давно не актуальні і не відповідають дійсності. Позивач працює на будівництві, має стабільний і постійний дохід, який достатній для забезпечення базових потреб дочки, що підтверджується актами обстеження умов проживання дитини. На обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, шкідливих звичок не має. З боку батька відсутні будь-які об?єктивні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом із ним, а також відсутні і обставини, які могли б негативно впливали на її виховання та розвиток. Просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з її батьком [PERSON] , [INFO] який самостійно виховує доньку. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2024 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07.05.2024 року зобов`язано Виконавчий комітет Гуменецької сільської ради в особі органу опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, сторінта на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 05.06.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, бажає, щоб донька проживала з нею. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечив, щодо задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.09.2006 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2014 р. В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22.05.2018 р. [PERSON] виїхала за кордон та має посвідку на постійне місце проживання в Туреччині, що підтверджується копією закордонного паспорту про перетин кордону. Згідно акту №14 від 30.05.2023 року складеного комісією у складі в.о. старости Слобідки - Гуменецької Гуменецької сільської ради А.Ціхоцького, та сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що в [ADDRESS] [PERSON] здійснює самостійно догляд, опікується та виховує свою неповнолітню доньку [PERSON] , яка зареєстрована та проживає разом з батьком. Згідно довідки від 31.05.2023 року №56 виданою Кам?янець - Подільським Ліцеєм №2 ім. Т.Г. Шевченка, [PERSON] дійсно навчається в 9 класі Кам?янець - Подільського ліцею №2 ім. Т.Г. Шевченка, Кам?янець - Подільської міської ради, Хмельницької області. Згідно довідки від 30.05.2023 року №06/02-09-160 виданої Гуменецькою сільською радою про те, що в господарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Актом обстеження умов проживання складеним Службою у справах дітей Гуменецької сільської ради від 28.03.2024 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з донькою неповнолітньою [PERSON] . В будинку створено належні умови для проживання та виховання неповнолітньої [PERSON] . Відповідач не має можливості на даний час задовольняти необхідні птреби дитини так як постійно проживає в Туреччині. Відповідно висновку органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Гуменецької сільської ради № 73 від 30.05.2024 р. виключно батько [PERSON] піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовку до самостійного життя, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей. Наданий суду висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору одержаний в результаті обстеження умов проживання неповнолітньої дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, є достатньо обґрунтованим та мотивованим. Норми права, які застосував суд. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (частина третя статті 160 СК України). Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених вище норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. В судовому засіданні заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила суду, що бажає проживати із батьком, який створив комфортні умови для її проживання та навчання. Крім того, в неї багато друзів за місцем проживання батька, в школі, з якими бажає спілкуватись. Своє майбутнє бачить в Україні і переїжджати до матері не бажає, буде навідувати її в період канікул. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Матеріалами справи підтверджується, що між батькамии неповнолітньої [PERSON] , яка не досягла повнолітнього віку існує спір щодо місця проживання дитини. Неповнолітня дочка визначила своє місце проживання з батьком [PERSON] , що не суперечить інтересам дитини, а тому суд вважає, що визачення місця проживання дитини разом з батьком знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, підтверджуються матеріалами справи та спрямовані на забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved