Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

18.09.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 15 липня 2023 р., приблизно о 22 год. 02 хв. водій [PERSON] , в порушення п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, рухаючи транспортним засобом «Тойота Кемрі», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Прибузька в сторону вул. Старокостянтинівське шосе м. Хмельницького, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним мені транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду під моїм керуванням. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , що підтверджується постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Антонюка О. В. від 31.07.2023 року. Вартість ремонту належного позивачу автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] становить 225 000,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УПСК». ПрАТ «УПСК» нарахувало та виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 118 855,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, різниця між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням складає 106 145,00 гривень (розрахунок: 225 000,00 гривень (розмір збитку пов`язаний з пошкодженням ТЗ) - 118 855,00 гривень (сума виплаченого страхового відшкодування) = 106 145,00 гривень). Враховуючи дані обставини, позивач вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню на його користь матеріальний збиток в розмірі 106 195,00 гривень, а також моральна шкода у розмірі 10000 грн., яка завдана останньому у вигляді переживань, фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, пов`язаного з тим, що позивач до цього часу не має можливості використовувати власний автомобіль через його пошкодження, змушений займатись питанням ремонту пошкодженого автомобіля та пошуком коштів для його відновлення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 15.12.2023 року до суду надійшов висновок судового експерта Соломахи В.С. №081/23 від 12.12.2023 року. Також 20.02.2024 року до суду надійшов висновок експерта Соломахи В.С. №007/24 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи. 14.03.2024 року представником позивача було подано до суду позовну заяву в новій редакції, в якій з урахуванням висновків експерта просить стягнути з [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 81209,89 грн. та 10000 грн. моральної шкоди, та з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 11145 грн. матеріальної шкоди. Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2024 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ПрАТ «УПСК». Ухвалою суду від 15.04.2024 року було закрито провадження в частині позовних вимог до ПрАТ «УПСК» згідно заяви представника позивача про закриття провадження щодо частини позовних вимог від 15.04.2024 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розхгляд справи без їх участі, підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2023 р., приблизно о 22 год. 02 хв. водій [PERSON] , в порушення п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, рухаючи транспортним засобом «Тойота Кемрі», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Прибузька в сторону вул. Старокостянтинівське шосе м. Хмельницького, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним мені транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду під моїм керуванням, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отрмали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Антонюка О. В. від 31.07.2023 року по справі №686/19521/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 1, 124, 126 ч. 3 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується відомостями з сайту МТСБУ (поліс №АТ1877102). ПрАТ «УПСК» нарахувало та виплатило позивачу за його заявою страхове відшкодування в розмірі 118 855,00 гривень, що підтверджується даними листа ПрАТ «УПСК» від 06.09.2023 р. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Для відшкодування шкоди згідно ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Ч. 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У постанові Верховного Суду України у справі №6-183цс14 від 03.12.2014, викладено правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Так, згідно з приписами ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, за вибором потерпілого - вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку експерта від 12.12.2023 року №081/23 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Transporter Т5 2.5 TDi (7Н), реєстраційний номер: [NUMBER] [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась [INFO] на вул. Прибузька в м. Хмельницькому, внаслідок порушення водієм транспортного засобу марки Тойота Кемрі, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] Правил дорожнього руху України станом на дату оцінки, складає 292842 (двісті дев`яносто дві тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. Зі змісту вказаного висновку експерта вбачається, що на підставі проведених досліджень і розрахунків, при визначених Свр = 475192,76 грн. > С = 292842,00 грн., вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Transporter Т5 2.5 TDi (7Н), реєстраційний номер: [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП, у зв`язку з тим, що вартість його відновлювального ремонту перевищує його ж вартість без врахування пошкоджень і проводити таке відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості без врахування пошкоджень та інших наслідків зазначеної ДТП (по його стану на момент пошкодження у ній), враховуючи пошкодження визначені станом на момент огляду 08.12.2023 року, складає: 292842,00 грн. У відповідності до п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта від 20.02.2024 року №007/24 ринкова вартість транспортного засобу належного позивачу, після ДТП, яка сталась 15 липня 2023 року на вул. Прибузька в м. Хмельницькому, внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, на момент огляду складає 81632 грн. 11 коп. Пунктом 30.2 ст. 30 вищезазначеного Закону передбачено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що у випадку повного знищення транспортного засобу власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, загальний розмір заподіяного позивачу збитку становить 211209,89 гривень. Ліміт відповідальності страховика на момент ДТП становив 130000 гривень, тобто обов`язок по сплаті різниці між встановленим лімітом та виплаченою сумою, а саме 11145 грн. (130000 грн. - 118855 грн. = 11145 грн) належить ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ». Таким чином, суд приходить до висновку, що решта суми невиплаченого матеріального збитку підлягає стягненню з винуватця ДТП - [PERSON] , а саме: 81209,89 гривень (292842,00 грн. (вартість до ДТП) - 81632,11 (вартість після ДТП) - 160000,00 (ліміт відповідальності страховика) = 81209,89 гривень). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. слід зазначити наступне. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем в ході розгляду справи на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують вимоги позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. У свою чергу, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, з огляду на наведені вище норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] були заподіяні моральні страждання, які виразилась у переживаннях, фізичних незручностях та психологічному дискомфорті, пов`язаного з неможливістю використовувати власний автомобіль через його пошкодження, необхідністю займатись питанням ремонту пошкодженого автомобіля та пошуком коштів для його відновлення, що негативно відобразилось на звичному для позивача способі та ритмі життя. Отже, враховуючи ступінь моральних страждань, завданих позивачеві внаслідок спричиненої [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування позивачу у сумі 5000 грн. Окрім того, [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1097,79 грн. (81209,89 грн. + 5000 грн. * 1161,46 грн. / 91209,89 грн.).

Outcome: partial