Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2000 року позивачка разом зі своєю сім`єю проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . У 2009 році позивачка вирішила придбати для своєї сім`ї цей будинок та звернулась до особи, яку знала як власника будинку [PERSON] . 31.07.2009 у нотаріуса був оформлений договір купівлі продажу будинку, який розташований за адресом [ADDRESS] , право власності зареєстровано у Херсонському бюро технічної інвентаризації. У 2010 році позивачка звернулась до Херсонського обласного бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту. У технічному паспорті, який виготовлено 19.03.2010, вказано співвласника будинку [PERSON] . Що це за особа позивачу невідомо. Зі слів продавця [PERSON] їй стало відомо що це співвласниця будинку, яка ще у 1987 році залишила будинок, відмовилась від права власності на будинок, виїхала до рф. Під час огляду будинку перед вселенням та при передачі ключів відповідно до обстановки слідувало, що у будинку ніхто не проживав, речей попередніх власників не було, жодних слідів поділу будинку на двох власників не було, тому вона не відразу звернула увагу на те, що у договорі купівлі продажу зазначено, що вона придбала частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що з 2009 року по теперішній час, тобто понад 14 років, відкрито, безперервно та добросовісно володіє частиною житлового будинку [ADDRESS] тому набула право власності на нього. Крім того, відповідно до наказу № 63 від 04.10.20223 року у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Кравчук Т.М., підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, просив розглянути справу без участі його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 31.07.2009 приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, право власності [PERSON] зареєстровано 29.07.2023 у вказаному Реєстрі за будинком [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 243 від 14.09.2023, виданою Дар`ївською сільською радою, [PERSON] фактично проживає у будинку [ADDRESS] з 2000 року, та зареєстрована за вказаною адресою з 12.12.2012. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником частини будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.08.1986 Федорівською сільською радою за реєстровим номером 71. Згідно з довідкою № 293 від 02.11.2023, виданою Дар`ївською сільською радою, [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] з 1987 року. Таким чином,\~ протягом\~тривалого часу,\~з 2000\~року по\~теперішній час\~(24\~роки),\~позивачка проживає\~у будинку\~ [ADDRESS] та\~весь цей\~час \~добросовісно,\~відкрито,\~ безперервно, цілком та невід`ємно володіє цим нерухомим майном і використовує його для власних потреб. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку та Витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що передана їй у власність на підставі Наказу, серія та номер 63, виданого 04.10.2023 Дар`ївською сільською військовою адміністрацією Херсонського району Херсонської області. З чого слідує, що вона визнається єдиним власником будинку. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту п.п. 9-14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень статей 335 та 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю передбачена ст.ст.15, 16 та ч.4 ст.344 ЦК України, відповідно до яких захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 вищевказаної Постанови). З урахуванням вищенаведеного та виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що під час судового провадження позивачкою [PERSON] доведено факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння двадцять чотири роки домоволодінням [ADDRESS] , а представник відповідача Дарївської сільської ради під час прийняття судом рішення покладався на розсуд суду, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved