Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 19.02.2021 року між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та [PERSON] було укладено кредитний договір №591038002, сума кредиту за яким складає 9 500,00 грн, строком на 30 днів та який підписано електронним підписом відповідачки. 28.11.2018 року між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до вищевказаного договору, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС до ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. 20.10.2022 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС передає ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у відповідних реєстрах. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до вищевказаного Договору факторингу ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 33 676,50 грн, з яких: 9 500, 00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 176,50 грн -заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 21.10.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для надання заяв по суті. Від представника відповідачки- адвоката Усенка А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що позивачем не доведено перехід за договором факторингу від 28.11.2018 року права грошової вимоги від ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА до ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС, що в свою чергу свідчить про відсутність права вимоги у ТОВ ФК ЄАПБ, яке уклало договір з ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС, представник звертає увагу суду, що позивачем не доведено укладання договору кредитування між відповідачкою та ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та наявність заборгованості у відповідачки перед товариством. Також представник вказує, що витяг з Реєстру прав вимоги №1 не містить підписів керівників ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ ФК ЄАПБ. У зв`язку з вищевикладеним представник відповідачки просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити та стягнути з останнього на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат пов`язаних з підготовкою відзиву на позовну заяву у розмірі 3 500,00 грн та витрат, які очікує понести відповідачка у зв`язку з розглядом справи у розмірі 6000,00 грн. Представником позивача [PERSON] було надано відповідь на відзив, у якому остання вказала, що у відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Такий договір має силу договору, який укладено у письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачкою на веб сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачкою та первісним кредитором не було б укладено. Також представник вказує, що до позовної заяви було долучено належним чином засвідчений витяг з реєстру прав вимоги №1, який оформлено у відповідності до ст.95 ЦПК України та п.12. розділу 10 II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів, затверджених Наказом МЮУ від 18.06.2015 року за №1000/5, що підтверджує факт переходу права вимоги грошової допомоги від первісних кредиторів до ТОВ ФК ЄАПБ відносно [PERSON] . Доказом переходу права вимоги до ТОВ ФК ЄАПБ за кредитним договором відповідачки є договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого, ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС гарантує дійсність відступлення права вимоги. Представник звертає увагу суду, що перехід майбутнього права вимоги чинним законодавством не заборонено, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №20102022 від 20.10.2022 року, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстром прав вимоги, які відповідно можуть бути укладені після укладення Договору факторингу, таким чином право грошової вимоги до відповідачки за її кредитним договором перейшло до ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС за реєстром боржників №131, а саме 27.04.2021 року. Стосовно вимоги відповідачки відносно стягнення з позивача судових витрат у розмірі 9 500,00 грн, представник вказує, що з огляду на малозначність справи такі витрати є неспівмірними. Крім того, представником відповідачки не надано жодного документального доказу на підтвердження понесення таких судових витрат. Враховуючи вищевикладене представник позивача просив відзив відповідачки залишити без розгляду та задоволення, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК ЄАПБ понесені судові витрати, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Суд дослідивши матеріали позовної заяви та заяв по суті, дійшов наступних висновків. Як вказує позивач, 28.11.2018 року між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до вищевказаного договору, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Так, п.4.1 Угоди, передбачено, що наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права виомги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (а.с.10-12). В силу вимог ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За положеннями ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС до ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором (а.с.63). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт переходу права майбутньої грошової вимоги від ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА до ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС позивачем доведено. Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. 20.10.2022 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС передає ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у відповідних реєстрах (а.с.13-14). Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 20.10.2022 року до вищевказаного Договору факторингу ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 33 676,50 грн, з яких: 9 500, 00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 176,50 грн -заборгованість за відсотками (а.с.15). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.Частина 1 ст.1084 ЦК України зазначає,якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором підтверджується копіями зазначених вище договору факторингу, додаткової угоди, Витягів з реєстру боржників. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис`за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, матеріалами справи підтверджується, що 19.02.2021 року було укладено кредитний договір в електронній формі між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та [PERSON] , шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV95TQ2, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Вказане підтверджується паспортом споживчого кредиту, графіком розрахунків (а.с.5-8). У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування ним, розмір і тип процентної ставки. На підтвердження перерахування кредитних коштів згідно договору №591038002 від 19.02.2021 року позивачем надано копію платіжного доручення (а.с.9). Розрахунки заборгованості проведені первісними кредиторами до відступлення прав вимог відповідачкою не спростовані, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Відповідачкою не надано жодного доказу на спростування доводів позивача. Дослідивши всі докази в їх сукупності, беручи до уваги заяви по суті, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати. Щодо вимоги [PERSON] стосовно стягнення з позивача судових витрат у розмірі 9 500,00 грн, суд вказує, що відповідно до положень ст.141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачку.

Outcome: approved