Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій зазначає, що між сторонами був зареєстрований шлюб 04 вересня 2015 року. Під час проживання в шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Подружні стосунки не склалися, на даний час [PERSON] не\~проживає з\~сім`єю,\~дитина проживає\~з позивачем\~та знаходиться\~на її\~утриманні. Так як відповідач кошти на утримання дитини не надає, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень на дитину, до досягнення нею 18 річного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про виклик до суду про день та час розгляду справи, заяв, клопотань по суті справи суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 04.09.2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 04.09.2015 року серії [NUMBER] (а.с.5) Як встановлено\~в судовому\~засіданні в\~позивача та\~відповідача від\~сумісного проживання народилась дитина: донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією довідки № 36 від 16.02.2024 року виданої Обухівською міською територіальною громадою Обухівського району Київської області. Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.3 до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Правилами статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, що відповідає обставинам справи та вимогам закону. Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, суд враховує вимоги ст.182 СК України та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів в сумі 5 000 грн. на дитину є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного із батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, зміст позовних вимог, які частково визнані відповідачем, та у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне положення дітей, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який в силу свого віку є працездатним, призваним на військову службу, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. на утримання доньки [PERSON] , що не є меншим за 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Це відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч.1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов був пред`явлений до суду 04.03.2024 року. Позовні вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 04.03.2024 року до досягнення дитини повноліття. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial