Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

У травні 2023 року громадянка [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Бучанської районної державної адміністрації Київської області (далі відповідач), третя особа: Вишнева державна нотаріальна контора, [PERSON] , в якому просила суд: - встановити факт постійного спільного проживання громадянки [PERSON] та громадянина [PERSON] однією сім`єю, але не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі з квітня 2001 року по день смерті громадянина [PERSON] [INFO] включно в квартирі в квартирі [ADDRESS] ; - визнати за громадянкою [PERSON] право власності на 1/2 частку, як на рівну частку у спільній сумісній власності її та громадянина [PERSON] наступного майна: нежитлове приміщення № [NUMBER] , площею 3,2 м\~2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2407360232224, майнові права на підставі договору від 25.05.2020 року № 25/05/2020; автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] серії [NUMBER] від 06.07.2021 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з квітня 2001 року проживала з громадянином [PERSON] однією сім`єю, але не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі по день смерті громадянина [PERSON] [INFO] включно в квартирі в квартирі [ADDRESS] . Так, позивачка познайомилась з [PERSON] у 1995 році. Вже на той час вони не перебували в будь-якому шлюбі. З 1995 року по 2001 рік вони зустрічалась, мали стосунки, однак у той період вони не проживали разом однією сім`єю та не вели спільне господарство, побут і бюджет. На час знайомства з позивачкою, [PERSON] проживав зі своєю матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , яка належала їм на праві спільної власності. За цією ж адресою було зареєстровано його місце проживання. А позивачка проживала квартиру [ADDRESS] , яка належала позивачці на праві власності та в якій вона проживала разом зі своїм малолітнім (на той час) сином з [PERSON] , [INFO] . На початку 2001 року позивач та [PERSON] прийняли спільне рішення проживати разом однією сім`єю, вести спільне господарство, побут та бюджет. Наприкінці квітня 2001 року [PERSON] остаточно переїхав до позивачки в її повністю облаштовану для належного проживання квартиру [ADDRESS] . Проживаючи разом, позивач та [PERSON] спільно забезпечували себе та сина позивачки всім необхідним для життя вели спільне господарство, об`єднували та витрачали кошти. Отже, починаючи з квітня 2001 року позивач та [PERSON] фактично створили сім`ю, почали проживали разом однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, вести спільне господарство, побут та бюджет. Надалі, в 2019 році позивачка та [PERSON] прийняли рішення купити для себе іншу спільну квартиру. 15.08.2019 року позивачка за 681856,59 грн. (26700 $ по курсу НБУ) продала свою квартиру [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі продажу квартири від 15.08.2019. В свою чергу, [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] продали свою квартиру [ADDRESS] , 2/3 якої їм належала в рівних частинах, а 1/3 якої належала особисто її сину [PERSON] , що підтверджено договором купівлі продажу квартири від 18.09.2019. Надалі, в 2019 році позивачка та [PERSON] прийняли рішення купити для себе іншу спільну квартиру, одночасно вирішивши житлово-побутові питання матері [PERSON] [PERSON] та сина позивачки [PERSON] , шляхом об`єднання кошти за продаж вищевказаних квартир і придбання за ці кошти три однокімнатні квартири для себе, для матері і для сина позивачки в новобудові та в одному районі для полегшення спілкування усіх членів сім`ї та для полегшення життєво-побутової підтримки один одного. 07.10.2019 (після укладання договору купівлі-продажу майнових прав ще до здачі будинку в експлуатацію) позивачка та [PERSON] переїхали в свою нову спільну однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Після переїзду, позивачка та [PERSON] за спільним рішенням та за спільні кошти зробили ремонт. При цьому, уся побутова техніка, яка була встановлена в їх новій спільній квартирі і яка знаходиться в ній дотепер, було забрано зі старої квартири позивачки після її продажу. 10.09.2020 було зареєстровано право власності (приватної, спільної часткової) на спільну однокімнатну квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2167575432224 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: -\~\~\~на 1/2 даної квартири за позивачем, номер запису про право власності 38169600 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 223923316, сформований 14.09.2020 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Юровою О.С. за заявою [PERSON] та позивача від 10.09.2021 року з реєстраційним номером 41356831; -\~\~\~на 1/2 за гр-ном [PERSON] номер запису про право власності 38169583 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 223923202, сформований 14.09.2020 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Юровою О.С. за заявою [PERSON] та позивача від 10.09.2021, за реєстраційний номер 41356831. 16.10.2020 позивачка та [PERSON] зареєстрували місце свого проживання в спільній однокімнатній квартирі [ADDRESS] . Крім того, 02.07.2021 позивачки та [PERSON] за спільним рішенням та за спільні кошти, об`єднані за продаж київських квартир, як сім`я та на потреби сім`ї спільно придбали для спільного користування сім`єю автомобіль «Subaru Outback», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2007 року, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджено копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.07.2021 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 06.07.2021, в якому власником вказаний [PERSON] . Також, 25.05.2020 за спільним рішенням та за спільні кошти, об`єднані за продаж київських квартир, як сім`я та на потреби сім`ї спільно придбали для зберігання власних речей сім`ї нежитлове приміщення 108 загальною площею 3,2 м2 в будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, в якому [PERSON] було вказано як «покупець», але діяв він в інтересах їх з позивачкою сім`ї. 09.07.2021 було зареєстровано право власності на вищевказане нежитлове приміщення, власник: [PERSON] , номер запису про право власності 42957678 в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено витягом з цього Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 265663968, який сформовано приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Юровою О.С. 13.07.2021 за заявою [PERSON] від 09.07.2021 за реєстр. номером 46681775. Отже, з квітня 2001 року позивач та [PERSON] проживали разом однією сім`єю (до 07.10.2019 у позивачки в квартирі [ADDRESS] , а з 07.10.2019 в спільній квартирі [ADDRESS] ), не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, вели спільне господарство, побут та мали спільний бюджет. Позивачка заявила, що дані обставини можуть підтвердити викликані та допитані в суді свідки: [PERSON] (сестра позивачки); [PERSON] (чоловік сестри позивачки); [PERSON] (син позивачки); [PERSON] (мати померлого); [PERSON] (подруга сім`ї позивачки та померлого); [PERSON] (друг сім`ї позивачки та померлого); [PERSON] (подруга сім`ї позивачки та померлого); [PERSON] (подруга сім`ї позивачки та померлого); [PERSON] (друг сім`ї позивачки та померлого). Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання та встановлено учасникам справи строк для подання заяву по суті справи. Ухвалою суду від 15.08.2023 року суд за клопотанням представника позивача витребував від Вишневої державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, відкритої після смерті громадянина [PERSON] . Ухвалою суду від 02.11.2023 року суд за клопотанням представника позивача замінив Бучанську районну державну адміністрацію Київської області на належного відповідача у цивільній справі № 369/7160/23\~ [PERSON] (далі по тексту мати померлого, Відповідач-1), залучив [PERSON] в якості співвідповідача у цивільній справі № 369/7160/23 (далі по тексту дочка померлого, Відповідач-2) та залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Бучанську районну державну адміністрацію Київської області. Ухвало суду від 02.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 06.06.2024 року в судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. 06.06.2024 року в судовому засіданні зі сторони позивача допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтвердили обставини, викладені позивачем. Свідки показали суду, що вони знали давно позивача і [PERSON] та сприймали їх як сім`ю, підтвердили обставини придбання на потреби сім`ї однокімнатної квартири [ADDRESS] , автомобіля «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER] , на потреби сім`ї та нежитлового приміщення 108 загальною площею 3,2 м2 в будинку [ADDRESS] на потреби сім`ї. 06.06.2024 року Відповідач-1 в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином. Але у вересні 2023 року [PERSON] надіслала на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та з проханням розглядати справу без її участі. Тому суд з`ясувавши думку учасників справи, провів судове засідання без її участі. Відповідач-2 відзив на позовну заяву не подавала, в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином, про причини нез`явлення в судове засідання не повідомила, а тому суд з`ясувавши думку учасників справи, провів судове засідання без її участі. Треті особи в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином, направили суду заяву з проханням проведення судового засідання без їх участі, тому суд з`ясувавши думку учасників справи, провів судове засідання без їх участі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, допитавши свідків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних відстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Що стосується встановлення факту проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 2001 року до моменту його смерті [INFO] , то суд виходить із наступного. Відповідно до вимог\~статті 293 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даній справі вимоги щодо визнання майна померлого спільним сумісним майном подружжя, є похідними від встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та які пов`язані з вирішенням спору про право. Стаття 3 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту -\~СК України) визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Отже, для визначення права на спільну сумісну власність є необхідність визначити проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 2001 року по 21.12.2022 року, підтверджується наступними доказами та встановленими судом обставинами. Спільне проживання позивачки та [PERSON] з квітня 2001 року до 07.10.2019 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS] , яка належала позивачці на праві власності, наявність у них спільного господарства, побуту та бюджету підтверджено показами свідків, матір`ю померлого та сином позивачки. Спільне місце проживання [PERSON] та [PERSON] 16.10.2020 року зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , яку вони спільно купили відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 07.10.2019, право власності (приватної, спільної часткової) на спільну однокімнатну квартиру зареєстровано 10.09.2020, та в якій постійно спільно проживали до смерті [PERSON] 21.12.2022 в цій квартирі, що підтверджено копіями лікарського свідоцтва про смерть та довідки про смерть померлого. Мати померлого [PERSON] - [PERSON] (відповідач-1 по справі) письмовим визнанням позову підтвердила факт проживання позивачки з її сином однією сім`єю як чоловік і жінка та ведення ними спільне господарство увесь час з квітня 2001 року до смерті [PERSON] 21.12.2022 року, а також придбання ними: квартири [ADDRESS] ; нежитлове приміщення № [NUMBER] , площею 3,2 м 2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; автомобіля марки «SUBARU OUTBACK», 2007 року випуску, [NUMBER] . Допитані в судовому засіданні зі сторони позивача свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені позивачем, показали суду, що позивача і [PERSON] вони знали давно та сприймали їх як сім`ю, підтвердили обставини придбання на потреби сім`ї однокімнатної квартири [ADDRESS] , автомобіля «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER] , нежитлового приміщення 108 загальною площею 3,2 м2 в будинку [ADDRESS] . Аналізуючи подані докази, які оцінені судом як кожен окрема так і в сукупності між собою, суд вважає доведеним те, що позивачка із [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено, в тому числі показаннями матері останнього, які узгоджуються як між собою, так і з іншими наявними у справі доказами та не були спростовані відповідачами під час розгляду справи. Щодо факту набуття за час спільного проживання спірного майна слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою\~статті 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Позивачка зазначає, що за час спільного проживання з [PERSON] вони за кошти, з яких формувався спільний бюджет подружжя, придбали в інтересах сім`ї на підставі відплатної угоди однокімнатну квартиру [ADDRESS] Також установлено, що на ім`я [PERSON] за кошти позивачки та [PERSON] , отримані за продаж київських квартир, з яких формувався спільний бюджет подружжя, було придбано наступне майно на потреби сім`ї: -\~\~\~\~\~згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2021 автомобіль «Subaru Outback», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2007 року, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 06.07.2021; -\~\~\~\~\~згідно договору купівлі-продажу від 25.05.2020 нежитлове приміщення № [NUMBER] загальною площею 3,2 м2 в будинку [ADDRESS] . 09.07.2021 було зареєстровано право власності на вищевказане нежитлове приміщення, власник: [PERSON] , номер запису про право власності 42957678 в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено витягом з цього Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 265663968, який сформовано приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Юровою О.С. 13.07.2021 за заявою [PERSON] від 09.07.2021 за реєстр. номером 46681775. З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що до Вишневої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись мати померлого [PERSON] та його дочка [PERSON] . Враховуючи наведене, а також приймаючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання позивачки та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з квітня 2001 року по 21.12.2022 року включно, тобто наявність усталених відносин, що притаманні подружжю, а також факт набуття за час спільного проживання спірного майна. Також, приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що спірне майно було придбано за спільні кошти сторін та є їх спільною сумісною власністю, що не було спростовано стороною відповідачів. Згідно частиною першою\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача переконливими доказами спростовані не були, а відтак суд вважає позовні вимоги законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved