Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18.10.2007 із [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони з вересня 2023 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних стосунків і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Ухвалою судді 17.04.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно з п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, 28.05.2024 подав до суду заяву про відкладення судового розгляду. Згідно п. 1 ч 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, не подав відзив, напередодні судового засідання особисто подав до суду, не вказавши причин неможливості з`явитись у судове засідання 29.05.2024, заяву про відкладення судового розгляду по справі, підстав для чого з урахуванням приписів п. 2 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не встановлено з урахуванням того що причини неявки не зазначені, що позбавляє можливості визначити їх поважність, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК, з урахуванням того, що позивачкою не повідомлено заперечень проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, за актовим записом № 355. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини вона наміру не має. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved