Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів, просив суд стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2017 року по липень 2019 року в сумі 221 326, 20 грн., які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2018 року. \~\~ В обґрунтування\~ позову\~ зазначено, що\~ рішенням Кіровського районного суду\~\~ м. Кіровограда від 22 жовтня 2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] \~ на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи стягнення з 14 червня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Відповідачем сплата аліментів не проводилась, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2019 року, і складає 44 476 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою державним виконавцем Леонтенко М.М. Відповідно до розрахунків, загальна сума пені, за прострочення сплати аліментів відповідачем, за період з червня 2017 року по липень 2019 року становить 221 326,20 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Панфілової А.В. від 11 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні, призначено судове засідання. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , неустойку (пеню) по несплаті аліментів за період з червня 2017 року по липень 2019 року в сумі 44 474 грн., які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2018 року. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині вимог відмовлено. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Панфілової А.В. від 06 травня 2020 року заяву [PERSON] про скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, заявнику запропоновано скористатись належною правничою допомогою, надати належним чином складену заяву з якої можливо було б встановити: чи це апеляційна скарга чи заява про скасування заочного рішення, надати відповідне оскаржуване рішення суду. 18 травня 2020 року на виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2020 року до суду від [PERSON] надійшла уточнена заява про скасування заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 березня 2020 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Пафілової А.В. від 19 травня 2020 року прийнято заяву [PERSON] про скасування заочного рішення по справі №404/8539/19 до розгляду, призначено судове засідання. \~ Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда № 439 від 17 липня 2020 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», у зв`язку з звільненням судді [PERSON] з посади судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23 червня 2020 року та наказу голови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2020 року № 122-ОС/д, призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи № 404/8539/19, номер провадження 2п-404/15/20. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2020 року, заяву про перегляд заочного рішення передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Івановій Н.Ю. Ухвалою судді від 22 липня 2020 року матеріали заяви [PERSON] про скасування заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року прийнято до провадження, заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 17 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення або\~ розстрочення сплати судового збору, заяву [PERSON] про скасування заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 вересня 2021 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року скасовано, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 14 вересня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що вона ніколи не відмовлялась і не відмовляється від утримання сина [PERSON] , але після розірвання шлюбу позивач позбавив її можливості навіть спілкуватись з сином, якого на протязі років взагалі не визнавав. Вона утримувала сина на протязі трьох років коли він відбував покарання в тюрмі. Наразі вона залишилась без засобів для існування з підірваним здоров`ям, вимушена мешкати у батьків і жити за рахунок їх пенсії і допомоги сестер. Просила відмовити позивачу у задоволенні позову. 14 вересня 2021 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2021 року зустрічну позовну заяву залишено без руху. 16 грудня 2021 року від представника позивача, адвоката Бойко З.С. надійшла заява про збільшення позовних вимог, остаточно просила суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 14 червня 2017 року по грудень 2021 року в сумі 112 199, 20 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2022 року матеріали зустрічної позовної заяви визнано неподаними і повернуто [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка, відмовлено. У судове засідання від представника позивача адвоката Бойко (Васильченко) З.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріли справи, дійшов до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом установлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2018 року стягнуто з [PERSON] \~ на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи стягнення з 14 червня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Відповідачем сплата аліментів не проводилась, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2019 року і складає 44476,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком виданою державним виконавцем Леонтенко М.М. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем від 30 листопада 2021 року , встановлено заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 30 листопада 2021 року у розмірі 112 199 грн. Станом на день розгляду справи зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Відповідно до положення ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості, оскільки недостатність офіційних доходів відповідача не може ставитись у залежність до виконання обов`язків щодо утримання дитини. Стороною позивача було надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за весь період прострочення. Враховуючи, що відповідач, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримування дитини за рішенням суду, не сплачує аліменти, суд вважає, що з неї на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі суми заборгованості по аліментам. Крім цього відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved