Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 3826,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 17581,52 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 січня 2020 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача грошових коштів та призначено до стягнення завдані збитки в порядку регресу у розмірі 35454,79 грн та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. 28 серпня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71220555 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 21 січня 2020 року в повному обсязі. Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №680/508/18 22 січня 2020 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 27 серпня 2023 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 17581,52 грн, а загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 22 січня 2020 року по 27 серпня 2023 року складає 3826,00 грн. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, відзив не подав. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно з п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до таких висновків. Так, 21 січня 2020 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області було задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 35454,79 грн та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 28 серпня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71220555 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 21 січня 2020 року в повному обсязі. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з 22\~січня 2020\~року по\~27\~серпня 2023\~ року та 3 % річних за період з 22 січня 2020 року по 27 серпня 2023 року. Згідно із поданих позивачем розрахунків, інфляційні втрати складають 17581,52 грн, 3% річних 3826,00 грн. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Як вбачається із п. 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Вказане вище узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2022 року в справі № 447/2222/20. Із доданого до матеріалів справи рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року видно, що датою набрання чинності є 21 лютого 2020 року, а відшкодування збитків було здійснено 28 серпня 2023 року, тому період прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду, становить 1283 дні. За таких обставин суд вважає, що прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача на підставі рішення суду має місце в період з 21 лютого 2020 року по 28 серпня 2023 року. Відтак вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у розмірі 3739,00 грн, вимога про стягнення інфляційні втрати в заявлених позивачем межах у розмірі 17581,52 грн. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 21320,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково (99,59), відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2412,47 грн.

Outcome: partial