Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] , в особі свого представника: адвоката Лазоренко Т.В., через систему «Електронний суд» звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 липня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 240; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування вимог позову, сторона позивача зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб 12 липня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 240. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на день подання позову проживає з батьком. Позивач з відповідачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, примирення з відповідачем вважає неможливим та таким, що буде суперечити інтересам позивача, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, матеріали справи містять заяву представника позивача, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, зареєстрованою адресою місця проживання відповідача є м. Маріуполь Донецька області, яка є територією України тимчасово окупованою РФ. У відповідності до 12-1\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) був зареєстрований шлюб 12 липня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 240 та видано свідоцтво про шлюб. Під час державної реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтво про народження серії [NUMBER] , позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторона позивача зазначаючи на те, що позивач та відповідач спільного господарства не ведуть спільно не проживають та вважає примирення між позивачем та відповідачем не можливим, наполягає на розірвання шлюбу. Спору прог поділ майна не заявлено. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1\~ст. 110, ч. 2\~ст. 104, ч. 3\~ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. При цьому, оскільки питання про зміну позивачці прізвища з набутого « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » суду не заявляється, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 113 СК України, вважає можливим після розірвання шлюбу між сторонами, залишити позивачці прізвище набуте під час державної реєстрації шлюбу з позивачем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України,\~розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Згідно п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривні. Таким чином, судовий збір за позовом про розірвання шлюбу поданим після січня 2024 року буде становити суму у 1211,20 грн. Згідно квитанції про сплату № 2640-6491-6803-6927 від 29.02.2024 через АТ «ТАСКОМБАНК», [PERSON] було сплачено судовий збір за звернення до суду з даним позовом в сумі 1212,00 грн., який, згідно Виписки, був зарахований на відповідний казначейський рахунок 29.02.2024, ідентифікатор документу в Казначействі: 623931921. Таким чином, встановлено, що позивачем судовий збір сплачено у більшому розмірі - 1212,00 грн., ніж це передбачено Законом 1211,20 грн., який сторона позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені положення законодавства, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про розірвання шлюбу, приходжу до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в межах визначеного Законом України «Про судовий збір» - 1211,20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved