Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в шлюбі з 14 квітня 2010 року, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13.03.2020 року. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.07.2021 року було стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі твердої грошової суми 1500 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.09.2021 року було відкрито виконавче на підставі виконавчого листа від 07.09.2021 року. Починаючи з жовтня 2020 року по 09 травня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 22 500 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, який становить - за жовтень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 19 650 грн. За листопад 2020 року розмір неустойки (пені) становить 19 290 грн. За грудень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 18 840 грн. Всього за 2020 рік - 57 780,32 грн. Оскільки сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за три місяці 2020 року перевищує суму боргу на 35 280,32 грн. то є недоцільним здійснювати розрахунок пені за 2021 - 2024 роки, оскільки в будь-якому випадку сума пені не може перевищувати 100 % суми заборгованості, тому позивачем здійснено розрахунок лише за 2020 рік. Загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за 2020 - 2024 роки становить 251 985,32 грн. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за 2020 - 2024 роки становить 251 985,32 грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, то позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня, яка складає 100 % суми заборгованості за аліментами, що становить 22 500 грн. Ухвалою суду від 17.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.05.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обгрунтовуючи відзив, відповідач посилається на те, що він не погоджується з викладеним доводами у тексті позовної заяви. Позивач свідомо замовчує той факт, що до моменту винесення судового рішення 19.07.2021 року, відповідач добровільно перераховував кошти по утриманню малолітнього сина [PERSON] у період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року, тобто до моменту винесення рішення суду. Таким чинном, відповідач вважає, що станом на травень 2024 року ніякої заборгованості по сплаті аліментів з 2020 року не може бути. Отже, позивач намагається у будь-який спосіб повторно отримати кошти за один і той самий період. На підставі викладеного просив у задоволені позову відмовити. 29.05.2024 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що обставини, на які посилається відповідач у своєму відзиві на позов були предметом розгляду його скарги на діїї старшого державного виконавця Деснянського ВДВС міста Києва Гудзя Р.В. Так, відповідач оскаржував наявність того самого боргу зі сплати аліментів, з тих же підстав, про які він зазначає в своєму відзиві на позов та ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.01.2022 року у задоволені скарги [PERSON] на бездіяльність та діїї виконавця було відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2010 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №754/13083/20 було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] аліменти в розмірі твердої грошової суми 1500 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.09.2021 року було відкрито виконавче на підставі виконавчого листа від 07.09.2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законом встановлено розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула наступна - заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Зазначене узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 03 квітня 2019 року за результатами розгляду справи № 333/6020/16-ц. Відповідно до підтверджується розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Деснянського ВДВС у місті Києві від 09 травня 2024 року № 7/7 по ВП 66911614, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 22 500 грн. Позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 19 650 грн. (1 500 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 1310 днів прострочення сплати аліментів). За листопад 2020 року розмір неустойки (пені) становить 19 290 грн. (1 500 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 1286 днів прострочення сплати аліментів). За грудень 2020 року розмір неустойки (пені) становить 18 840 грн. (1 500 грн. розмір заборгованості за аліментами х 1% х 1256 днів прострочення сплати аліментів). Всього за 2020 рік - 57 780,32 грн. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за 2020 - 2024 роки становить 251 985,32 грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, то з відповідача підлягає стягненню пеня, яка складає 100 % суми заборгованості за аліментами, що становить 22 500 грн. Щодо заперечень відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до набрання рішенням суду законної сили, суд зазначає, що передбачене ч. 1 ст. 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникає з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 08.07.2019 року у справі №712/13276/16-ц, висновком Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року у справі №127/20291/16-ц. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року про стягнення з відповідача аліментів на дитину набуло законної сили 26.08.2021 року з дати виготовлення повного тексту рішення - 26.07.2021 року. Суд не бере до уваги розрахунок, наданий відповідачем, оскільки він не відповідає розрахунку заборгованості зі сплати алементів, наданий державним виконавцем від 09.05.2023 року. Так, відповідачем долучені копії дублікатів квитанцій в період 29.10.2020 року -28.09.2021 року із зазначенням на них призначення платежу - аліменти за вказаний період, платник [PERSON] , одержувач [PERSON] . Обов`язок утримувати своїх дітей встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України, незалежно від наявності судового рішення. Аліменти можуть сплачуватися як у добровільному порядку, так і в судовому порядку. Сплачені кошти відповідачем на рахунок його дитини були сплачені добровільно до винесення рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2021 року, про що зазначає сам відповідач, але як встановлено судом, не були відображені в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.5.2023 року №7/7. В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач оскаржував до суду розрахунок заборгованості із сплати аліментів, який встановлено станом на 01 травня 2024 року розрахунком державного виконавця. З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач за період з 08.10.2020 року до 01.05.2024 року періодично сплачував аліменти на утримання дитини. При цьому, суд звертає увагу, що після набрання рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2021 року законної сили, заборгованість відповідачем не була погашена, а в подальшому періодично нараховувалась нова. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, проте свої зобов`язання вчасно та у повному обсязі не виконував. Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею. А тому суд не приймає до уваги доводи відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву. Обгрунтованіст позовних вимог [PERSON] , в тому числі, спростовуються висновком Верховного Суду в постанові від 08.07.2019 року у справі №712/13276/16-ц, висновком Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року у справі №127/20291/16-ц, відповідно до яких передбачене ч.1 ст. 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникає з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів. Водночас, суд звертає увагу, що аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Обов`язок відповідача утримувати свого неповнолітнього сина ґрунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку, тому відповідач повинен був вживати заходів для своєчасного перерахування аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З огляду на те, що відповідачем обов`язок зі сплати аліментів не виконаний та протермінований, то у позивача виникло право на стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1-2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням встановлених судом обставин, наявних у справі доказів, тих обставин, що відповідач тривалий час не сплачував аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved