Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Мілоан» кредитного договору №4254879 від 04.06.2021 [PERSON] надано фінансовий кредит у розмірі 6000 грн. із строком кредитування 15 днів до 19.06.2021, з процентною ставкою 2,5% в день від фактичного залишку кредиту, комісія за надання кредиту - 19% від суми кредиту за договором. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 18750 грн., що складається з: 6000 грн. - неповернута сума кредиту, 11610 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 1140 грн. - заборгованість за комісією. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог, визнали борг у розмірі тіла кредиту, в іншій частині позовних вимог просили відмовити, посилаючись на те, що з грудня 2020 року по теперішній час відповідач перебуває на військовій службі, а тому у відповідності до вимог чинного законодавства він звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом. В матеріалах справи також міститься відзив на позов, в обґрунтування якого сторона відповідача посилалась на ті ж самі обставини. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 04.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №4254879 у вигляді анкети-заяви на кредит в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, на підставі чого відповідач отримав кредит на особисті потреби у розмірі 6000 грн. із строком кредитування 15 днів до 19.06.2021, з фіксованою процентною ставкою 2,5% в день від фактичного залишку кредиту (стандартна/базова процентна ставка - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом), комісія за надання кредиту - 19% від суми кредиту за договором. Того ж дня, позивачем на рахунок відповідача [PERSON] було переведено 6000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47935975 від 04.06.2021. Згідно п.2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. За змістом п.3.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.6 та п.2.4 цього договору, а у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору. Відповідно до п. 4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п.4.2 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання. Згідно п.4.3 договору кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності передбаченого п.4.1, 4.2 цього договору, застосувати один або всі одночасно. У відповідності до положень п.6.3 договору позичальник підтверджує, що він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 20.02.2024 (за період з 13.09.2021 по 20.02.2024) становить 18750 грн., що складається з: 6000 грн. - неповернута сума кредиту, 11610 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 1140 грн. - заборгованість за комісією (а.с.12). 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). До тверджень відповідача про те, що він з грудня 2020 року по теперішній час є військовослужбовцем призваним за мобілізацією, у зв`язку з чим у відповідності до вимог чинного законодавства він звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом, суд до уваги не бере, оскільки відповідачем в анкеті-заяві на кредит підписаної відповідачем, у графі «Соціальний статус» зазначено про те, що він є найманим працівником, а не військовослужбовцем. Таким чином, відповідач приховав від кредитодавця ту обставину, що з 2020 року він є військовослужбовцем. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив, що він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому приходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором у розмірі 18750 грн. Окрім цього, між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023, додаткову угоду №003707511930 від 09.02.2024, видано довіреність на представлення інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», складено звіт про надання правової допомоги від 20.02.2024, а також детальний опис робіт (наданих послуг) від 20.02.2024, на підставі яких вартість надання правової допомоги (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових консультацій, складання позовної заяви, попереднього розрахунку суми судових витрат, формування додатків до позовної заяви (письмових доказів)), склала 6000 грн. Акт містить посилання на те, що оплата професійної правничої допомоги адвокатського бюро здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved