Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

27 березня 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: скасувати рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради № 119 від 26.11.2015 року про присвоєння погосподарського номера 1/2 частині житлового будинку, що належить [PERSON] згідно ухвали Куликівського районного суду Чернігівської області від 5 серпня 2015 року розташованого за адресою [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області Кияшко О.І. про державну реєстрацію речового права на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок; скасувати декларацію про готовність до експлуатації, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта подану [PERSON] (об`єктом якої є квартира [ADDRESS] ) зареєстрованої управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ142153481146 від 14.12.2015. Заявлені позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що батьки\~позивача [PERSON] \~та [PERSON] \~перебували в\~шлюбі з\~12\~лютого 1977\~року.\~Під час\~шлюбу,\~26\~грудня 1978\~року вони\~придбали житловий\~будинок за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~право власності\~на який\~зареєстрували за\~батьком [PERSON] \~12\~лютого 1999\~року шлюб,\~між батьками\~позивача було\~розірвано.\~05\~серпня 2013\~року ухвалою\~Куликівського районного\~суду Чернігівської\~області за\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було визнано\~право власності\~по 1/2\~частини житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~27\~серпня 2013\~року [PERSON] \~в реєстраційній\~службі Куликівського\~районного управління\~юстиції Чернігівської\~області зареєструвала\~належну їй\~1/2\~частину житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] . 26 листопада 2015 року рішенням № 119 виконавчого комітету Куликівської селищної ради 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , присвоєно погосподарський номер «19/2». 22 грудня 2015 року [PERSON] в реєстраційній службі Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області зареєструвала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняв позивач. 23 лютого 2024 року приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу в Чернігівської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавець не зареєстрував право власності на дане домоволодіння, даному будинку присвоєно інший номер. Вважає, що рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради №119 від 26 листопада 2015 року про присвоєння 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , погосподарського номеру 19/2 та рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] від 22.12.2015 прийняте з порушенням діючого законодавства, є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню з одночасним припиненням речових прав, оскільки виділ (поділ) житлового будинку судом не здійснювався, частки будинку в натурі виділені не були, відповідачем [PERSON] будинок був зареєстрований в цілому з іншим погосподарським номером на підставі вищевказаного рішення виконкому, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстровану управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ 142153481146 від 14.12.2015 року та технічного паспорта, який було складено на будинок в цілому, а не на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 30 квітня 2024 року. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що при вирішені справи покладається на розсуд суду, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Відповідач Чернігівська районна державна адміністрація будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив, відзив не надав. Відповідач [PERSON] надала заву в якій вказує про визнання позовних вимог, справу просила розглядати за її відсутності. 30.04.2024 справу призначено до судового розгляду. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 05.08.2013 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , та визнано за [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] за кожним, право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с.10). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17) Рішенням №119 виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 26 листопада 2015 року 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було присвоєно погосподарський номер 19/2 (а.с.7). Відповідно до п. 1 декларації про готовність до експлуатації об`єкта наданої [PERSON] , будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта зареєстрованої управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ 142153481146 від 14.12.2015 року, об`єктом є квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,8 кв.м. житловою площею 24,9 кв.м, технічна інвентарізація якої проведена Чернігіським МБТІ ЧОР реєстровий номер 1688 (а.с.12). Згідно технічного паспорту, виготовленого Чернігіським МБТІ ЧОР реєстровий номер 1688 на замовлення [PERSON] , садибний будинок [ADDRESS] , загальною площею 86,5 кв. м. житловою площею 24,9 кв.м., побудований в період часу з 1950 по 2014 роки. (а.с. 13) З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 24.9 кв.м, за адресою [ADDRESS] , загальною площею 86,5 кв.м. житловою площею 24,9 кв.м. зареєстрований вцілому за [PERSON] . (а.с. 8) [INFO] помер [PERSON] (а.с.16). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. про видачу свідоцтва про праву на спадщину на частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав його батьку [PERSON] , однак нотаріус своєю постановою від 23.02.2024 відмовив позивачу у видачі свідоцтва, оскільки померлий [PERSON] не зареєстрував право власності на частину в праві власності на вказаний вище будинок (а.с.15 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Згідно з положеннями Закону № 1952-ІV, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-ІУ державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 18 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію подаються документи про правочини щодо такого об`єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права. Відповідно до статті 19 Закону, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є в тому числі: нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, даруванні земельної ділянки або іншого нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтва право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень визначених законом. Зі змісту норм вищезазначеного законодавства вбачається, що державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи рішення про державну реєстрацію, державний реєстратор повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Між тим, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право здійснювати реєстрацію та вчиняти дії щодо її скасування належать виключно державному реєстратору. Реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред`явленим правовстановлюючим документам. Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності. Згідно ч. 1 ст.31 Закону, органи державної реєстрації прав несуть відповідальність за своєчасність і достовірність даних у Державному реєстрі прав про речові права на нерухоме майно та встановлені щодо них обмеження, а також за повноту та достовірність даних у витягах із Державного реєстру прав, які надаються заявникам. Частиною 2 статті 27 Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Суд,

Outcome: approved