Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

У березні 2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебувають у шлюбі з 17.12.2023, який зареєстровано виконавчим комітетом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис №69. Подружнє життя не склалось, оскільки у стосунках зникли почуття любові та поваги один до одного, та взаєморозуміння. Позивач зазначає, що вони з відповідачем різних характерів та поглядів на сімейне життя. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю., а 18.03.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 02.05.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 02.05.2024 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за відомими суду адресами, а також шляхом розміщення оголошення про виклик особи в судове засідання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.12.2013 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 69, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей, про що вказано у позовній заяві, при цьому позивач має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис 101. Позивач та її донька [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 12.05.2022 № 3248-5001576770 та №3248-5001576916, фактичним місцем проживання/перебування є адреса: [ADDRESS] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява надійшла до суду в березні 2024, позивач у заяві від 02.05.2024 позов підтримала, будь-яких інших заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved