Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

\~27.03.2024 року [PERSON] , в особі представника адвоката Кірічок В.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначено наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач вважає, що прийняла спадщину, оскільки після смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: 1/4 частиною трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у приватній власності спадкодавця на момент його смерті. Вищезазначена квартира на момент відкриття спадщини перебувала в спільній частковій власності спадкодавця (1/4 частина) та членів сім`ї позивача: дружини [PERSON] (1/4 частина); дітей [PERSON] (1/4 частина) та [PERSON] (1/4 частина). Також зазначено, що на момент смерті батька позивач проживала у вищевказаній квартирі. Після смерті батька позивач фактично вступила в управління спадковим майном, а саме утримувала нерухомість у належному та придатному для проживання стані, сплачувала комунальні послуги, в подальшому зареєструвала місце свого проживання у вказаній квартирі, у зв`язку із чим, є таким, що прийняла спадщину. Звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Уколова С.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, 13.10.2023 року позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки строк для прийняття спадщини пропущений, що виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.\~ У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт прийняття [PERSON] , як спадкоємцем за законом, спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом вступу в оперативне управління та фактичне володіння спадковим майном та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 28.03.2024 року відкрито провадження у вказаній справі у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.\~Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Уколова С.А. копію матеріалів спадкової справи № 71393359, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . 16.04.2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Запорізької міської ради. Щодо позову покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~18.04.2024 року на адресу суду на виконання ухвали від 28.03.2024 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Уколова С.А. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 74/2023, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка була заведена 13.10.2024 року. 01.05.2023 року від третіх осіб [PERSON] , [PERSON] (кожного окремо) надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначили, що на момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] постійно проживала у вказаній у позові квартирі, а тому фактично прийняла спадщину. Просили позов [PERSON] задовольнити. Ухвалою суду від 02.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача адвокат Кірічок В.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. У поданій заяві від 15.04.2024 року представник [PERSON] просить розглядати справу без участі представника Запорізької міської ради. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися. На адресу суду від вказаних осіб (кожного окремо) 29.05.2024 року надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.\~ \~ \~ \~ \~Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали додані до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 та ч. 2 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1995 року № 891, копією технічного паспорту на вказану квартиру, складеного 07.09.1995 року Запорізьким МБТІ. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 08.10.1997 року, актовий запис № 8679. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на праві власності, що складається з частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .\~ Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 04.03.1980 року Орджонікідзевським відділом РАГС, актовий запис № 370. \~ \~ \~ \~Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи № 74/2023, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка була заведена 13.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Уколовим С.А., зокрема, постанови від 13.10.2023 року за № 158/02-31, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.10.2023 року за №74327541, а також роз`яснено, що [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки не звернулася із заявою про прийняття спадщини в установлений законодавством строк і на день смерті спадкодавця не був разом із ним зареєстрований за однією адресою. Судом приймаються до уваги письмові пояснення [PERSON] (дружина померлого); [PERSON] (син померлого), які підтверджують, що позивач [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм батьком та іншими членами родини, у тому числі і на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та по теперішній час. Крім того, встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 28.05.1996 року та по теперішній час, де і фактично проживає. Стаття 15 ЦК України\~надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами\~ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~Цивільним кодексом УРСР\~(в редакції від 18 липня 1963 року) (далі за текстом\~ЦК УРСР). Відповідно до\~статті 524 ЦК УРСР, в редакції яка діяла на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, згідно із\~статтею 525 ЦК УРСР,\~визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статей\~548,\~549 ЦК УРСР,\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності\~ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу УРСР\~від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена\~наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5\~(далі - Інструкція), яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (пункт 113 Інструкції). Отже, вступ в управління спадковим майном, окрім пояснень членів родини позивача, у даному випадку, підтверджується наявними у розпорядженні спадкоємця оригіналами документів щодо права власності на квартиру (технічний паспорт, свідоцтво про право власності на вказану квартиру). Крім того, встановлено, що у розпорядженні позивача є оригінали інших особистих документів спадкодавця (військовий квиток, свідоцтва про народження, диплома про вищу освіту, різноманітні свідоцтва на ім`я спадкодавця тощо), які також підтверджують факт вступу у спадкування після смерті батька позивача. Таким чином, зазначені докази є такими, що дають суду достатньо підстав дійти висновку, що позивач [PERSON] , відповідно до приписів\~ст. 531 ЦК УРСР, фактично прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління та володінням спадковим майном після смерті [PERSON] , а відтак суд доходить висновку, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є доведеною і такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, у позивача виникає законне право на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Правова позиція щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. Судом встановлено обсяг майна померлого [PERSON] частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала останньому на праві власності на момент смерті. Відтак, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] є обґрунтованою, підтвердженою зібраними у справі доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved