Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.09.2019 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] \~було укладено\~угоду про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії.\~Мета Кредиту\~для особистих\~потреб.\~Ліміт кредитної\~лінії у\~розмірі 200000,\~00\~грн.\~Процентна ставка\~39.99%\~річних.\~Тип процентної\~ставки фіксований.\~Обов`язковий мінімальний\~платіж запропоновано\~встановити у\~розмірі 5%\~від суми\~загальної заборгованості\~за кредитною\~лінією,\~але не\~менше 50\~грн.\~Позивач вказує,\~що свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачу\~у розпорядження\~кредитні кошти.\~Станом на\~20.12.2021\~загальна сума\~заборгованості за\~кредитом становить\~41200,57\~грн.\~20.12.2021\~між АТ\~«Альфа-Банк»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс»\~укладено договір\~факторингу,\~на підставі\~якого відбулося\~відступлення прав\~вимоги за\~кредитним договором\~укладеним з\~відповідачем.\~Зазначає,\~що ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс» набуло\~статусу кредитора\~за кредитним\~договором від\~19.09.2019,\~укладеним між\~АТ «Альфа-Банк»\~та відповідачем.\~Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за відповідачемстаном на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 41200,57 грн. Тому просить суд: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 41200,57 грн, судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також вказав що не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участь не приймала, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року між АТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 631259955, що підтверджується: офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцептом пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», паспортом споживчого кредиту. В оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії зазначені умови надання кредитної лінії: максимальний ліміт Кредитної лінії 200000,00 грн, фіксована процентна ставка 35,99 % річних. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 631259955 від 19.09.2019 укладеним з [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за даним кредитним договором, що також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 та відповідним додатком 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021. З матеріалів справи слідує, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 20 грудня 2021 року утворилася заборгованість по кредитному договору у розмірі 41200,57 грн. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства слідує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» правомірно набуло права вимоги за вказаним кредитним договором, боржником за яким є відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. В той же час, відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала в частині погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК). Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 629 ЦК України\~чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином суд, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 41200,57 грн відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує з матеріалів справи, позивачем були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано договір № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07 березня 2024 року та платіжну інструкцію № 1141 від 07 березня 2024 року. З акту приймання-передачі наданим позивачем слідує, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн складаються з: надання первинної консультації в кількості 1 години, вартість 1000,00 грн; правовий аналіз документів в кількості 3 години, вартість 3000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви в кількості 3,1 години, вартість 3100 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем документи підтверджують, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в розмірі 7100,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved