Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2022 на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка водій автомобіля ВАЗ 21013 [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою щоб відповідно реагувати на її зміни, у результаті чого на мокрій ділянці дороги втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota avensis під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Своїми діями [PERSON] створив аварійну ситуацію на дорозі, що призвело до ДТП, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди та порушено п. 12.1 та 2.3 «б» ПДР. Постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.01.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] було суттєво пошкоджено транспортний засіб [PERSON] та завдані матеріальні збитки, які згідно звіту про оцінку транспортного засобу становлять 429\~951, 59 грн. За послуги експерта сплачено 2800, 00 грн., за евакуацію автомобіля 2500, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, НАСК «Оранта» [PERSON] було виплачено 128500,00 грн. Оскільки сплачене страхове відшкодування повністю не покриває розмір завданих збитків, тому просить стягнути з [PERSON] різницю між розміром завданої шкоди та страховою виплатою, що становить 301\~451, 59 грн., а також вартість евакуації пошкодженого автомобіля 2500,00 грн. та 2800, 00 грн., сплачених позивачем за проведення експертизи, суму судового збору та 10\~000, 00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. При цьому зазначив, що докази на підтвердження витрат на евакуацію транспортного засобу в сумі 2500,00 грн. до суду дійсно не надані. Щодо відшкодування 10\~000, 00 грн. судових витрат, зокрема щодо витрат на правову допомогу вказав, що на час розгляду даної справи не може надати докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу, докази надасть після ухвалення рішення в справі з урахуванням вимог ст. ст. 141, 246 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення. Також зазначив, що пошкоджений автомобіль залишився у власності позивача. Відповідач в судовому засіданні позові вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує факту заподіяння ним матеріальних збитків позивачу, однак не погодився із визначеним розміром збитків, оскільки вважає його завищеним і не має відповідних коштів для відшкодування. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.123). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.01.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення за те, що він 19.11.2022 о 10 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка він,будучи водієм автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою щоб відповідно реагувати на її зміни, у результаті чого на мокрій ділянці дороги втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota avensis, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п 12.1 та 2.3 «б» ПДР. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, (а.с.9). Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Із звіту №8666/11/22 про оцінку транспортного засобу, легкового автомобіля Toyota моделі Avensis, реєстраційний номер [NUMBER] , проведеного ТОВ «Сател Груп» вбачається, що ринкова вартість легкового автомобіля Toyota Avensis на момент пошкодження складає 429951, 59 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 513\~630, 94 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 206\~795, 30 грн. (а.с.10-47). Отже, автомобіль [PERSON] в розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, тож відповідач має відшкодовувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Пошкоджений автомобіль, як пояснив представник позивача, залишився у власності позивача. Тому, відшкодування майнової шкоди без врахування пошкодженого транспортного засобу і одночасне залишення у власності [PERSON] транспортного засобу не можна вважати обґрунтованим. Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. Правова позиція з даного питання викладена в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц та №211/3277/20 від 11.01.2023. Різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та залишковою вартістю після ДТП складає 223156, 29 грн. (429951, 59 грн. 206\~795, 30 грн.). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У відповідності до листа Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» №09-02-17/3906 від 29.05.2023, НАСК «Оранта» 22.11.2023 було отримано заяву [PERSON] про страхове відшкодування. Відповідно до п.4 Договору страхування, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130\~000, 00 грн. Згідно зі страховим актом №ОЦВ-22-25-83426/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, НАСК «Оранта» 17.02.2023, на рахунок потерпілої особи було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 128\~500, 00 грн. (130\~000, 00 грн. 1500, 00 грн. (франшиза) (а.с.51). З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що страховиком НАСК «Оранта» [PERSON] було виплачене страхове відшкодування в сумі 128500, 00 грн., яким не було повністю відшкодовано завдані збитки. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 94\~656, 29 грн. (223156, 29 грн. 128\~500, 00 грн.). Тому, для повного відшкодування завданої шкоди вказана сума повинна бути сплачена [PERSON] і вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Також [PERSON] сплатив за послуги експерта 2800, 00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000212 від 30.11.2022 та квитанцією до платіжної інструкції на переказ коштів (а.с. 48, 49). Отже і вказана сума також підлягає стягненню з [PERSON] . Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача вартості з евакуації пошкодженого автомобіля в сумі 2500,00 грн. позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Представник позивача зробив заяву, що він до закінчення судових дебатів з поважних причин не має змоги надати докази на підтвердження вартості заявлених витрат на правову допомогу в сумі 10\~000 грн. Необхідні докази ним будуть надані після ухвалення рішення протягом 5 днів у відповідності до вимог ст. 141, 246 ЦПК України. Отже, суд з урахуванням вищезазначеного, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування майнової шкоди 97456, 29 грн., детальний розрахунок якої зазначений в мотивувальній частині, а також витрати за послуги експерта в сумі 2800, 00 грн. та судовий збір в сумі 974, 55 грн., сплачений при подачі позову до суду та який розрахований відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial