Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

02.04.2019\~року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Дану позовну заяву змінено 06.12.2021 (вх№2363 від 06.12.2021 т.2 а.с.150 - 156). Позивач просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), літньої кухні (літ.Д), душу (літ.Е), сараю (літ.Ж), альтанки (літ.З), сараю (літ.Л), вбиральні (літ.М), огорожі (№1-6), водопроводу (І-ІІ), замощення (ІІІ), гаражу (літ.К) вартістю 266\~588грн. та відповідно частина 133\~294грн.; автомобіль марки ВАЗ 2121, 1986 року випуску, тип універсал, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова ( [NUMBER] вартістю 44\~174 грн. 45 та відповідно вартість частки складає 22\~087,23грн.; холодильник «Атлант» двокамерний вартістю 28\~000грн.; газову плиту «ARDO» вартістю 28000грн.; котел для опалення «VІESSMANN» вартістю 28000грн.; витяжку кухонну «Піраміда» вартістю 28\~000грн.; пральну машину «Asko» вартістю 28\~000грн.; стабілізатор напруги СНПТО-4 вартістю 28\~000грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 4500грн.; масажний матрац «Nuga Best» вартістю 28\~000грн. всього на суму 77\~565грн.. Просить також поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості частини спільного сумісного майна в загальному розмірі 235\~869 грн. 73 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, які станом на дату подачі зміненої позовної заяви становили 5 800 грн. 24 коп. (том 2 а.с.150-156) Суду подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (том 1 а.с.32). В обґрунтування вказує, що 24.11.1995 з відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2018 розірвано. У 2000 році, за спільні кошти подружжя, була придбана квартира [ADDRESS] . У 2002 році був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2121, 1986 року випуску, тип універсал, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова ( [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за відповідачем. Також за спільні кошти подружжя було придбано побутову техніку, зокрема: холодильник «Атлант» двокамерний; газову плиту «ARDO»; котел для опалення «VІESSMANN»; витяжку кухонну «Піраміда»; пральну машину «Asko»; стабілізатор напруги СНПТО-4; телевізор «Самсунг»; масажний матрац «Nuga Best». Після припинення сімейних відносин досягти домовленості не вдалося, спірним майном відповідач користується одноосібно, змінив замки на дверях вказаного будинку і чинить позивачу перешкоди у доступі до майна. Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.05.2019\~прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 17.05.2019 підготовчий розгляд справи відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача. 02.08.2019, 18.10.2019, 18.11.2019 підготовчий розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача. 24.02.2020 справа знята з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 31.03.2020 та 05.05.2020 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 02.06.2020 в підготовчому засіданні з урахуванням думки представника позивача до матеріалів справи приєднано відзив на позовну заяву від 09.08.2019 (вх№14863) а.с.94-109 том1. Ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження. У відзиві відповідач підтверджує, що холодильник «Атлант» двокамерний, газову плиту «ARDO» та котел для опалення «VІESSMANN» були придбані за час шлюбу за спільні кошти, тому не заперечує, щоб позивачу було виділене вказане майно, щодо інших позовних вимог заперечує в повному обсязі. 24.07.2020 підготовчий розгляд справи відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача. 05.09.2020 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 05.10.2020 за письмовим клопотанням представника позивача до матеріалів справи приєднано копію договору купівлі-продажу частки спірного домоволодіння (том1 а.с.136). Ухвалами суду витребувано докази: у АТ КБ «ПриватБанк» - інформації щодо всіх рахунків, в тому числі розрахункових або депозитних, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та виписок з рахунків за період з 24.11.1995 по 06.12.2018; а також витребувати з ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» інформацію щодо всіх рахунків, в тому числі розрахункових або депозитних, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та виписок з рахунків за період з 31.07.2013 (дата запису в ЄДР про проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ) по 06.12.2018; у [PERSON] , [INFO] , - документи на підтвердження набуття права власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) на автомобіль Нива, державний номер [NUMBER] . Також ухвалою суду призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу щодо ринкової вартості автомобіля марки ВАЗ 2121, 1986 р. випуску, тип універсал, VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням його технічного стану на дату проведення експертизи, за клопотанням представника позивача. 27.10.2020 на адресу суда надійшов висновок експерта №216/20 по визначенню ринкової вартості автомобіля (том1 а.с.182-205). 28.10.2020 ухвалою судді поновлено провадження по справі. 27.11.2020 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 05.01.2021 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли виписки по рахункам [PERSON] (вх№48 а.с.206-250 том1, а.с.1-21 том 2). 11.01.2021 підготовчий розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача. 10.02.2021 підготовчий розгляд справи відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача. 22.03.2021 ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано докази: - у АТ КБ «ПриватБанк» інформації та виписки з рахунків за період з 24.11.1995 по 06.12.2018 щодо договорів, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] : - договору SAMDN01000723321911, рахунок [NUMBER] , дата відкриття 01.02.2012, сума депозиту 52 000,00грн.; - договору SAMDN26000725965954, рахунок 26352613101229, дата відкриття 23.05.2012, сума депозиту 55 000,00грн.; - договору SAMDN26000726844688, рахунок 26359613050492, дата відкриття 02.07.2012, сума депозиту 58 000,00грн.; - щодо договору SAMDNWFD0071962326000, рахунок 26307617672806, дата відкриття 05.06.2018, сума депозиту 3723,00грн., кому належала картка [NUMBER] , на яку 06.07.2018 було проведено суму депозиту 3747,64грн.; - з ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» інформацію щодо всіх рахунків, в тому числі розрахункових або депозитних, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та виписок з рахунків за період з 31.07.2013 (дата запису в ЄДР про проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ) по 06.12.2018; - з Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області інформацію щодо дати реєстрації права власності на автомобіль марки ВАЗ2121, державний номер [NUMBER] , VIN- [NUMBER] , 1986 року випуску на [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . 21.04.2021 на виконання ухвали суду з ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» надійшла інформація (том 2 а.с.170), що Товариство не відкриває рахунків своїм клієнтам. Рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , немає. Дана інформація в підготовчому судовому засіданні 09.03.2023 приєднана до матеріалів справи. 28.04.2021 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли виписки по рахункам [PERSON] (вх№8596 а.с.172-178 том 2). Дана інформація в підготовчому судовому засіданні 09.03.2023 приєднана до матеріалів справи. 05.05.2021 на запит суду надійшла інформація з Територіального\~сервісного центру\~1243\~Регіонального сервісного\~центру Міністерства\~внутрішніх справ\~в Дніпропетровській\~області (том2 а.с.168), що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль ВАЗ 2121, 1986 року випуску, об`єм двигуна 1568 см.куб., номерний знак [NUMBER] , VІN [NUMBER] , 20 вересня 2002 року зареєстрований у зв`язку з приїздом на ПМЖ за громадянином [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ), дана інформація в підготовчому судовому засіданні 09.03.2023 приєднана до матеріалів справи. 13.05.2021 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 06.07.2021 та 19.10.2021 підготовчий розгляд справи відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача та не надходженням відповідей на виконання ухвали суду про витребування доказів від 22.03.2021. 05.08.2021 та 06.12.2021 підготовчий розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача. 06.12.2021 в суд надійшла змінена позовна заява з підтвердженням про направлення його копії відповідачу (том 2 а.с.150-162), який в підготовчому судовому засіданні 09.03.2023 приєднано до матеріалів справи. 19.01.2022 оголошено перерву по справі, у зв`язку з неотриманням відповідачем копії зміненої позовної заяви, для ознайомлення. 08.02.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на змінену позовну заяву (том 2 а.с.163-167), який в підготовчому судовому засіданні 09.03.2023 приєднано до матеріалів справи. У відзиві відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги, а саме просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] холодильник «Атлант» двокамерний, газову плиту «ARDO» та котел для опалення «VІESSMANN». В іншій частині заявлених позовних вимог просить відмовити, оскільки решту майна, яке заявлено в позові, вважає особистою приватною власністю, так як придбане за кошти, які належали йому особисто, і усі банківські рахунки, які відкриті на ім`я відповідача, існували задовго до розірвання шлюбу та припинення відносин з позивачем. Крім того, звертає увагу суду на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування чи відсутності перелічених нею речей, які бажає визнати спільною сумісною власністю. 15.03.2022 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 23.05.2022 підготовчий розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. 06.07.2022, 01.09.2022, 26.10.2022 підготовчий розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача. 01.11.2022 ухвалою судді заяву представника позивача про відвід судді передано до канцелярії суду, для вирішення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, провадження по справі зупинено. Ухвалою судді Демиденка Ю.Ю. від 03.11.2022 у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. 20.12.2022 справа знята з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 01.02.2023 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача, немає відомостей щодо вручення судової повістки. 23.02.2023 представником позивача суду подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копій матеріалів стосовно звернення [PERSON] до ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яке зареєстроване до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень №1429 від 24.01.2019 (том 2 а.с.179-187). Клопотання з доказами приєднано до матеріалів справи 09.03.2023 в підготовчому судовому засіданні. 09.03.2023 в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача приєднано до матеріалів справи звіт про оцінку майна а саме частки домоволодіння: житловий будинок А-1, а саме квартира [ADDRESS] (том 2 а.с.188-216). Ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 28.04.2023 відкладено розгляд справи для виклику відповідача. 20.06.2023 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі. 01.08.2023 справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі. 03.10.2023 в судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав та доводів викладених у зміненій позовній заяві, відповідач заперечував щодо обставин викладених у позові, позовні вимоги визнавав частково, підтримував наданий суду відзив на позовну заяву. У зв`язку із розглядом кримінальних проваджень, перед дослідженням письмових матеріалів справи, суд відклав розгляд до 13.11.2023. 13.11.2023 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача до 08.12.2023. 08.12.2023 відкладено розгляд справи до 10.01.2024, у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача. 10.01.2024 відкладено розгляд справи до 02.02.2024, за клопотанням сторін. 02.02.2024 в судовому засіданні закінчено дослідження письмових матеріалів справи, та відкладено розгляд справи для повторного виклику відповідача. 12.03.2024 справа знята з розгляду, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги під час дії військового стану. 19.04.2024 справа знята з розгляду, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги під час дії військового стану. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та у спосіб, викладених у зміненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнає частково, з обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 листопада 1995 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №1001, свідоцтво серія [NUMBER] (копія свідоцтва а.с.4), який розірвано рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2018 (копія рішення том 1 а.с.5). [PERSON] 18.02.2000 було придбано частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,8 кв.м., жилою площею 25,0 кв.м., Б-літня кухня, В-сарай, К-гараж, Г-вбиральня (копія договору купівлі-продажу а.с.136 том1). Ринкова вартість вказаної частини домоволодіння станом на 21.09.2018 складає 266\~588,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна (том 1 а.с.9-27). Ринкова вартість вказаної частини домоволодіння станом на 06.12.2021 складає 346 290,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна (том 2 а.с.188-216). Також судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 2121, 1986 року випуску, тип універсал, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова ( [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 20.09.2002 (том 1 а.с.109). Ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2121, 1986 р. випуску, тип універсал, VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням його технічного стану на дату проведення експертизи, складає 44174,45 грн., що підтверджується висновком експерта №216/20 (том1 а.с.182-205). Крім того, суду надано квитанції та товарні чеки на придбання техніки в період шлюбу, а саме: -витяжку кухонну «PIRAMIDA» - копія товарного чеку від 18.06.2007 на суму 770грн. (том 1 а.с.99); -стабілізатор напруги СНПТО-4 копія заказу №ТС-500 від 28.01.2009 на суму 4770грн. (том 1 а.с.100); -масажний матрац «Nuga Best» - копія типової форми № КО-1 від 24.01.2012 на суму 8400грн. (том 1 а.с.107). Щодо придбання у період шлюбу побутової техніки: холодильник «Атлант» двокамерний, газову плиту «ARDO» та котел для опалення «VІESSMANN» відповідач не заперечує, а навпаки просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] холодильник «Атлант» двокамерний, газову плиту «ARDO» та котел для опалення «VІESSMANN», як зазначено в тексті відзиву на змінену позовну заяву. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті\~\~\~\~58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України). Згідно зі статтею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Згідно з частиною першою статті 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Аналогічні положення закріплені в статтях 60, 70, 71 СК України, статті 368 ЦК України. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У пункті 9 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»(чинному на дату виникнення спірних правовідносин) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Отже, виходячи із аналізу зазначених норм вирішуючи спор між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). В матеріалах\~справи відсутні\~докази,\~які б\~підтвердили,\~що спірне\~майно є\~особистою приватною\~власністю,\~або,\~щодо визнання\~недійсним \~договору купівлі-продажу\~від 18.02.2000,\~тому доводи\~відповідача судом\~відхиляються та\~судом з\~врахуванням вищенаведеного визнається, що вище перелічені об`єкти є спільною власністю сторін, які були придбані під час перебування у шлюбі за спільні кошти. Разом з цим, враховуючи обраний позивач спосіб захисту, який просить грошову компенсацію в цілому в частці від майна, яке судом визнано спільною сумісною власністю суд зазначає наступне. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Системний аналіз вищенаведених норм вказує, що передумовою присудження одному з подружжя грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно є спочатку неможливість виділення в натурі частки із майна та згода особи на отримання грошової компенсації за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, тобто передбачається домовленість між сторонами з цього приводу. Позивач не надала суду доказів щодо технічної неможливості розділити частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на ізольовані жилі приміщення та інші приміщення, які можуть використовуватися або бути переобладнані як окремі квартири, враховуючи заперечення відповідача в цій частині вимог, тому суд вважає, що в грошовій компенсації позивачу в належній їй частці від вартості домоволодіння слід відмовити, відхиляючи доводи позивача про наявність перешкод у користуванні, створені відповідачем, як такі що не мають юридичного значення у даному випадку та вважає за можливе визнати за позивачем та відповідачем право власності на спірне домоволодіння в частці, кожному. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги, щодо грошової компенсації частки вартості в цілому побутових предметів, хоча і визнані вище судом об`єктом спільної власності, оскільки позивач на свій розсуд визначив їх вартість без надання суду належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності їх вартості на час розгляду в суді, що позбавляє суд визначити в цілому вартість майна так і виділення його в натурі. Разом з тим, враховуючи той\~факт,\~що \~автомобіль,\~як не\~подільна річ,\~ знаходиться\~в особистому\~користуванні відповідача,\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~на користь\~ [PERSON] \~суму компенсації\~ \~частки вартості\~ автомобіля ВАЗ 2121, 1986 р. випуску, тип універсал, VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , у розмірі 22087грн.22коп.. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2101,34 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191 - VI\~" Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ". Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суду позивачем надано лише попередній (орієнтовний0 розрахунок судових витрат, при подачі первісного позову, які позивач очікувала понести у зв`язку із розглядом справи (том 1 а.с.32), а саме: 15\~000грн. на правничу допомогу, витрати на проведення судових експертиз, та сплата судового збору в сумі 3579,84грн. Однак, суду не надано доказів на підтвердження суми понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. Щодо витрат на проведення судових експертиз, враховуючи докази на їх підтвердження (квитанція №002291 «Судова автотоварознавча експертиза по визначенню ринкової вартості автомобіля» том 2 а.с.157) та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1800грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи. На підставі\~ст.ст.364,\~368\~Цивільного Кодексу\~України,\~ст.ст.\~60,70,71Сімейного\~кодексу України,\~ст.ст.\~22,\~24,\~25,\~27-1,\~28,\~29\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України,\~

Outcome: partial