Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгруновано тим, що [PERSON] є матір?ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , запис про народження дитини проведений відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідач власного житла не має, проживала у будинках співжителів, де антисанітарні умови, вона не працювала та не працює. З часу народження дочки [PERSON] , а саме з [INFO] проживала у в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної допомоги в селищі Верховина по даний час, оскільки іншого житла немає. З перших днів перебування з дитиною в закладі гр. [PERSON] проявляла байдуже ставлення до немовляти, першочергово задовольняючи свої потреби та бажання. Часто залишала новонароджену без нагляду, вживала алкогольні напої, конфліктувала з мешканцями. Така поведінка мешканки не піддавалась корекції та створювала реальну загрозу життю і здоров`ю новонародженої. До рекомендацій та порад спеціалістів ЦСПД [PERSON] не прислухається на зауваження реагує байдуже. [PERSON] не робить жодних спроб для виходу із складної життєвої ситуації, не вживає ніяких заходів, спрямованих на пошук житла та створення належних умов для проживання новонародженої дитини. У зв`язку з ухилянням матір`ю від виконання батьківських обов`язків Службою у справах дітей Верховинської селищної ради 20.02.2024 року взято на облік [PERSON] , [INFO] (наказ служби у справах дітей «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах» №3). На підставі заяви матері [PERSON] від 05.03.2024 року малолітню [PERSON] влаштовано у сім`ю знайомих. Раніше гр. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її неповнолітніх дітей та в подальшому рішенням Верховинського районного суду від 05.12.2022 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З часу її позбавлення батьківських прав вона зовсім не виявляє бажання повернути дітей. Для виправлення асоціальної поведінки та подолання складних життєвих обставин, соціальні служби надавали весь комплекс послуг. Мати продовжує зловживати алкоголем, проводити час в неблагополучних компаніях. У [PERSON] прослідковується низький рівень психологічного та особистісного розвитку, несформованість системи цінностей (світогляд, життєва позиція). Ухвалою суду від 09.04.2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила позов задоволити з підстав наведених у ньому та розглядати справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.52), позовну заяву з додатками, ухвалу від 08.05.2024 року та судову повістку на 08.05.2024 року отримала 17.04.2024 року (а.с. 47), відзиву не подала, про причини неявки суд не повідомила. Від неї через канцелярію суду поступила заява про те, що вона просить розглядати дану справу в її відсутності, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.48) Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що 20.02.2024 року складено актовий запис №33, Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Із витягу №00043685767 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відомості про батька цієї дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України(а.с. 12) . У акті обстеження умов проживання [PERSON] від 02.02.2024 року проведеному начальником Служби у справах дітей Верховинської селищної ради [PERSON], головним спеціалістом ССД [PERSON] , інспектором ЮП Верховинського РВП [PERSON] (а.с.25) зазначено, що [PERSON] проживала у сестри в присілку Пушкар; зі слів сестри [PERSON] вагітна , постійно перебуває у асоціальних компаніях, де вживає алкогольні напої; за висновком комісії направити [PERSON] на тимчасове проживання в ЦСПД. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 08.02.2024 року, проведеного начальником Служби у справах дітей Верховинської селищної ради [PERSON] , головним спеціалістом ССД [PERSON] , інспектором ЮП Верховинського РВП [PERSON] (а.с.26), [PERSON] перебувала у присілку Грабовець у [PERSON] , в будинку грязно, неохайно; на час обстеження [PERSON] вагітна та вживала спиртні напої; за висновком комісії направлено [PERSON] на тимчасове проживання до ЦСПЛ. Наказом Служби у справах дітей Верховинської селищної ради від 20.02.2024 року № 3(а.с.19), з 20.02.2024 року малолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв?язку із ухилянням матір?ю [PERSON] від виконання батьківських обов?язків. Рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області №499 «Про попередження матері за неналежне виконання батьківських обов?язків» (а.с.16-17) попереджено [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов?язків відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та зобов?язано в термін до 05.06.2024 року створити належні умови для проживання та виховання дитини. Відповідно до офіційного попередження щодо відповідальності по дотриманню прав малолітніх згідно із законодавством України,(а.с. 18), [PERSON] офіційно попереджено про відповідальність за дотримання законів України по утриманню, вихованню та навчанню малолітніх дітей, про що [PERSON] 12.03.2024 року проставлено підпис. [PERSON] 05.03.2024 року подала на ім?я начальника Служби у справах дітей [PERSON] заяву (а.с. 21), якою просила тимчасово влаштувати її дочку [PERSON] , [INFO] , у сім? ю знайомих. Наказом Служби у справах дітей Верховинської селищної ради від 05.03.2025 року № 4 (а.с. 22) тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] з 05.03.2024 року до [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , покладено на [PERSON] персональну відповідальність за життя, здоров?я, фізичний і духовний розвиток та забезпечення догляду, лікування малолітньої [PERSON] . Із характеристики Центру соціально-психологічної допомоги на [PERSON] (а.с.23-24) вбачається, що [PERSON] з [INFO] проживала в центрі з дочкою; з перших днів перебування з дитиною в закладі проявляла байдуже ставлення до немовляти, першочергово задовольняючи власні потреби та бажання. Часто залишала новонароджену без нагляду, вживала спиртні напої та конфліктувала з мешканцями. Така поведінка мешканки не піддавалися корекції та створювала реальну загрозу життю і здоров`ю новонародженої. До рекомендацій та порад спеціалістів [PERSON] в не прислухалася, на зауваження не реагувала. В неї прослідковується низький рівень психологічного та особистісного розвитку, не сформована система цінностей. [PERSON] не робить жодних спроб для виходу із складної життєвої ситуації, не вживає ніяких заходів спрямованих на пошук житла та створення належних умов для проживання новонародженої дитини. В розмовах із працівниками постійно використовую відмовки та порожні обіцянки, не будуючи чітких планів на майбутнє. За заявою матері дочку [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання в сім?ю знайомих. Із висновку оцінки потреб сім?ї [PERSON] , до складу якої входить її дочка [PERSON] (а.с. 27-28), проведеної з 22.03.2024 року до 28.03.2024 року Верховинським СЦСС, вбачається, що наявні складні життєві обставини, потреби дитини не задовільнялися, дитина вилучена та поміщена у прийомну сім?ю, мати попереджена про позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 28.03.2024 року №533 (а.с.13 - 15), [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Із характеристики, наданої Замагірським старостинським округом (а.с.29), вбачається, що [PERSON] на території села Замагора зарекомендувала себе посередньо; не одружена, має троє неповнолітніх дітей, позбавлена батьківських прав відносно двох, одна дитина відібрана оскільки мати не приділяла їй належної уваги; заяв та скарг від жителів не поступало, оскільки вона в село майже не появляється; помічалася в стосунках із сумнівними компаніями; зловживає спритним. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України , мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, щомістяться в п. 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовни хцінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначеніфактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейногожиття, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дочки, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування. Поведінка батька відносно своєї дитини дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини. Суд звертає увагу, що відповідач отримала 1) 17.04.2024 року копію позовної заяви з додатками про позбавлення її батьківських прав, ухвалу про відкриття провадження в цій справі та судовий виклик на 08.05.2024 року (а.с. 47), 2) 08.05.2024 року судову повістку на 10.06.2024 року (а.с. 52). Від неї особисто через канцелярію суду поступила заява щодо того, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.48). Враховуючи конкретні обставини справи, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, не бажанням забезпечувати дочку доглядом, не виправлення своєї поведінки при реальній можливості цього, в тому числі навіть протягом часу розгляду даної справи, то суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] . З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки відповідатиме найкращим її інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідач відповідно до вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України має сплатити судовий збір у сумі 1211,20 гривень у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved