Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Чернілевську Руслану Віталіївну звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що між нею та відповідачем 10 травня 2017 року зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №925. Позивачка вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди на подальше спільне проживання як сім`я, між ними відсутнє взаєморозуміння, сімейні відносини фактично припинені, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати просила залишити за нею. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. 10.05.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву (вх. №40767), згідно якої вказав, що проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~63\~Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст. 60 цього Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Подружжя є громадянами різних держав: позивач - громадянка України, відповідач громадянин Єменської Республіки. Водночас на час розірвання шлюбу сторони мають зареєстроване місце проживання на території України, а тому враховуючи вищевказані положення розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 10 травня 2017 року між громадянином Єменської Республіки [PERSON] та громадянкою України [PERSON] зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №925 (а.с. 5). Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказані положення суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат, позивач [PERSON] просила залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved