Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У січні 2024 року позивач Служба у\~справах дітей\~Дунаєвецької міської\~радизвернулась до суду із позовом якому з урахуванням заяви від 19 березня 2024 року просила про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для кожної дитини щомісячно. Вимоги мотивовані тим, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] . Зазначена сім`я перебувала на обліку Дунаєвецької міської ради, як така що перебуває в складних життєвих обставинах, матір дітей проходили лікування у психіатричній лікарні, батько схильний до вживання алкогольних напоїв, до порад фахівців щодо формування відповідального батьківства прислуховувались частково. 18 травня 2022 року поліцейськими та службою у справах дітей було встановлено, що мати дітей [PERSON] вчинила самогубство, а батько дітей при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, як наслідок було складено висновок, що батько дітей не в змозі здійснювати належним чином батьківські обов`язки щодо виховання дітей. Після чого за заявою рідної сестри загиблої [PERSON] малолітніх дітей рішенням Служби у справах дітей негайно було відібрано у батька та влаштовано в сім`ю тітки [PERSON] , оскільки вона заперечувала щодо поміщення дітей до притулку. Згодом 07 листопада 2022 року рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області малолітніх дітей було відібрано у [PERSON] , оскільки батько ухиляється та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Після прийнятого судом рішення Службою у справах дітей здійснювалась перевірка стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] з метою з`ясування доцільності повернення дітей до батька, однак встановлено, що останній не змінив способу життя, не працює, зловживає спиртними напоями, відсутні належні санітарно-побутові умови за місцем проживання, фінансово не підтримує дітей навіть у час їх перебування на лікуванні, провідує дітей не часто, не в змозі належним чином здійснювати догляд за дітьми, а тому із врахуванням вказаних обставин за ініціативою Служби у справах дітей Дунаєвецької\~міської ради,\~виконавчим комітетом\~Дунаєвецької міської\~ради \~прийнято рішення\~щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, та як наслідок стягнення з останнього аліментів на користь дітей, оскільки відповідач, як батько дітей, зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Представник позивача Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради Васильєва Л.В. у судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що після відібрання дітей відповідач не вжив жодних заходів щодо їх повернення, хоча фахівцями із соціальної роботи проводились заходи щодо формування навиків відповідального батьківства, дотримання умов проживання на належному рівні. Сім`я відповідача перебувала на обліку, як така, що опинилась у складних життєвих ситуаціях ще до відібрання дітей. Відсутні належні умови для проживання дітей разом з відповідачем, останній не працює, фінансово дітей не утримує. Також звертала увагу суду на те, що рівень навчання та розвитку з часу проживання дітей в сім`ї опікуна зріс, що підтверджується характеристиками. З часу відібрання дітей відповідач не покращив свої побутові умови проживання, не забезпечив для дітей елементарних умов. Не вживав заходів щодо лікування старшого сина. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки він дітей любить, а вони його. Визнав, що дійсно на даний час умови проживання дітей в опікуна кращі, аніж у нього вдома. Проте дітей він відвідує щомісяця, приносить їм продукти харчування. Діти радіють коли він приходить. Зазначив, що коштів дітям не надає, оскільки не працює, а розмір пенсії по інвалідності становить 2700 грн. Вказав, що алкогольними напоями він не зловживає. Планує забрати дітей коли створить їм умови для проживання. Зазначив, що виконувати важку фізичну працю не може, оскільки має захворювання з дитинства. Проте має тимчасові заробітки. Вказав, що старший син [PERSON] хоче повернутись додому. Вказав, що дійсно не звертався до Служби у справах дітей із заявою про повернення дітей, оскільки не знав, що так потрібно. Планує створити нову сім`ю, знайти дружину і забрати дітей. Сплачувати аліменти не має змоги в силу наявних захворювань. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є тіткою дітей по лінії матері та на даний час опікуном. Хлопчики проживають у її сім`ї. Мати дітей [PERSON] мала психічну хворобу, внаслідок якої вчинила самогубство. Підтвердила, що відповідач дійсно щомісяця відвідує дітей, приносить продукти харчування. Діти горнуться до батька. Старший син [PERSON] більше прив`язаний до батька. Вказала, що відповідач не може сам себе забезпечити, діти не мають умов для проживання. Вважає, що дітям краще проживати разом із нею, оскільки батьку вона не довіряє. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року справу передано на розгляд за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області. 15 березня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] 08 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 23 квітня 2024 року у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із необхідністю заслухати думку дитини по суті спору. 21 травня 2024 року судове засідання відкладено у зв`язку із неприбуттям у судове засідання відповідача, третьої особи та дитини. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про народження (арк. спр.9,10). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть (арк. спр.11). Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2022 року (справа №674/576/22) у [PERSON] відібрано малолітніх дітей, без позбавлення його батьківських прав (арк.спр.72). Рішеннями виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради №255,256,259,260 від 21 грудня 2022 року малолітнім [PERSON] , [PERSON] надано статус дитини, позбавлено батьківського піклування. Встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] . Призначено опікуном над дітьми [PERSON] , яка фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (арк. спр.18,19,20,21). З характеристики від 06 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Сивороги, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадських порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, сім`я повна, благополучна, але малозабезпечена. Умови проживання в сім`ї задовільні, діти забезпеченні всіх необхідним для навчання і відпочинку. Для покращення умов купили будинок, в якому вже проживають по [ADDRESS] . Діти проходять в школу чисті, охайні, дітей привчають до культурних і духовних цінностей, виховують повагу до жінки-матері, людей старшого покоління (арк. спр.15). З характеристики від 06 вересня 2023 року вбачається, що учень [PERSON] навчається у 8 класі Іванковецького ліцею Дунаєвецької міської ради на індивідуальній формі навчання (педагогічний патронат) у зв`язку із станом здоров`я. Хлопчика виховує опікун тітка. Навчається на середній рівень, програмний матеріал засвоює повільно, проявляє інтерес до вивчення окремих предметів. Мовлення нечітке, розвинена добре уява, увага, на уроках уважний. Хлопчик має друзів, в конфлікти не вступає. Залучений до гуртків, що сприяє його розвитку. Вдома створенні задовільні житлово-побутові умови для розвитку дитини (арк. спр.16). З характеристики від 06 вересня 2023 року вбачається, що учень [PERSON] навчається у 2 класі Іванковецького ліцею Дунаєвецької міської ради. Артем самостійний, охайний, любить гратися та брати учать у групових іграх, комунікабельний, відкритий до спілкування. Проявляє радість про зустрічах з однокласниками (арк. спр.17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 06 грудня 2023 року за адресою [ADDRESS] , за місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в кімнатах будинку світло та просторо, облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічні умови проживання на належному рівні, для дітей облаштовані окремі місця для сну та відпочинку, стіл для виконання письмових завдань, шафи для особистих речей. Опалення пічне, водопостачання криничне. В будинку створені належні умови для повноцінного проживання, виховання та навчання дітей (арк. спр. 26). Відповідно до довідки характеристики, виданої КУ «Центр надання соціальних послуг» Дунаєвецької міської ради, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , перебуває на обліку з 28 вересня 2021 року, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. [PERSON] є інвалідом з дитинства (ІІІ група інвалідності), не працює, навички самообслуговування сформовані частково (арк. спр.14 на звороті, 65). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України\~«Про охорону\~дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Частинами 2,3 статті 150\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу\~України (статті 164-167). Згідно зі статтею 165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 частини першої статті 164\~СК \~України передбачено,\~що мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~батьківських прав,\~якщо вона,\~вінне забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №219/5297/20). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine, заява № 39948/06), зроблено висновки про виключність такого заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположну складову сімейного життя. Заходи національних органів, спрямовані на те, щоб перешкодити реалізації вказаного права, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання може здійснюватися «згідно із законом», відповідати законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і має бути «необхідним у демократичному суспільстві». Національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися досить переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (Mamchur v. Ukraine, заява № 10383/09) ЄСПЛ виснував, що, по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному і стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. А в рішенні від 10 вересня 2019 року ЄСПЛ у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Разом із тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Судом встановлено, що відповідач є батьком двох дітей [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до рішення Дунаєвецького районного суду від 07 листопада 2022 року відібрані у батька. З 21 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено над ними опіку та призначено опікуном тітку [PERSON] у якої діти проживають з часу відібрання їх від батька. Позивач служба у\~справах дітей\~Дунаєвецької міської\~ради в обґрунтування своїх вимог, покликалась на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є не усунення батьком протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, що свідчить про ухилення ним від виконання батьківських обов`язків. З висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради №306 від 21 грудня 2023 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно синів [PERSON] , [PERSON] є доцільним (арк. спр.22-25). Надаючи оцінку зазначеному висновку, в тому числі з огляду на його мотивувальну частину, суд зазначає, що приймаючи рішення про відібрання дітей у відповідача [PERSON] , суд зазначив про те, що вказана сім`я перебувала на обліку, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Мати [PERSON] декілька разів лікувалась у психіатричній лікарні, батько схильний до вживання алкогольних напоїв. Основними чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є конфлікт чоловіка з дружиною через ревнощі чоловіка, нестабільність емоційного стану матері. 18 травня 2022 року [PERSON] винила самогубство, а батько [PERSON] знаходився в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим виникла загроза для життя малолітніх. Оскільки мати дітей [PERSON] померла, то автоматично відпали обставини пов`язані із її психічним станом та конфліктом з чоловіком. Щодо зловживання відповідачем алкогольними напоями, то такі обставини належними доказами не підтвердженні, - відсутні дані про притягнення його до адміністративної відповідальності за появу у громадському місці в стані сп`яніння, перебування на обліку в наркологічному кабінеті медичного закладу, лікування від алкогольної залежності. Водночас відповідач цю обставину заперечив. Разом із тим, учасники справи підтвердили, що відповідач раніше до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків не притягався. Такі ж дані відсутні у матеріалах справи, як і відомості про вчинення ним домашнього насильства. Відповідач відвідував судові засідання, мав охайний вигляд, висловлював свою думку, хоча потребував більшого роз`яснення з приводу судового процесу. Стосовно не працевлаштування відповідача, на що покликалась представник позивача, слід зазначити, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, отримує пенсію у розмірі 2700 грн. Також відповідач повідомив, що періодично виконує різні роботи в селі за плату, важку роботу не може виконувати у зв`язку із наявними у нього хворобами. Земельну ділянку не обробляє, оскільки передав її в оренду. Щодо доводів представника позивача про незабезпечення відповідачем належних матеріально-побутових умов для проживання дітей, слід зазначити наступне. З матеріалів справи встановлено, що з часу відібрання дітей у відповідача Службою у справах дітей було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача [PERSON] лише 07 вересня 2023 року та встановлено, що санітарно-гігієнічні умови потребують покращення, продукти харчування наявні в обмеженій кількості, опалення пічне, водопостачання відсутнє, в приміщенні кухні брудно, антисанітарні умови, впала стеля. Земельна ділянка не обробляється. При цьому поведінка батька є врівноваженою, спокійною. Водночас долучені до акту обстеження фотосвітлини ці обставини у повній мірі не підтверджують, навпаки на них зафіксовано вимитий посуд, хоча умови проживання дійсно потребують покращення. Однак, поганий матеріальний стан (бідність) не може бути головною причиною позбавлення батька його батьківських прав, про що зазначив ЄСПЛ у рішенні від 23 червня 2020 року у справі «Оморефе проти Іспанії» (Omorefe v. Spain, заява № 69339/16). Визначальним для\~суду є\~те,що після відібрання дітей у відповідача, він не втрачає зв`язку з ними, відвідує їх періодично за місцем проживання опікуна, приносив фрукти, печиво та інше, проводив із ними час, відвідує на дні народження, виявляє любов до них. Як зазначила опікун [PERSON] «діти горнуться до нього, у [PERSON] тісний зв`язок із батьком і він хоче повернутись додому». Таким чином, суд вважає, що дослідженні в сукупності докази свідчать, що відповідач в певній мірі не виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення належних умов життя своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Водночас позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а також те, що факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків мають абсолютний та незворотній характер. Позивачем також не мотивовано в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батька по відношенню до них батьківських прав. Суд переконаний, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно своїх неповнолітніх дітей не буде сприяти захисту інтересів останніх, оскільки між батьком і дітьми існує зв`язок, діти хочуть повернутись до батька. Батько дітей бажає спілкуватися з ними, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Суд заслухав думку малолітнього [PERSON] , в присутності психолога [PERSON] , з якої випливає, що між дитиною і батьком є зв`язок, останній їх відвідує, цікавиться їх здоров`ям, життям. З огляду на викладене суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки у ньому не встановлено фактів, які б свідчили про те, що позбавлення відповідача батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дітей. Крім того, суд зауважив, що держава несе позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо. Разом з тим, як було зазначено вище, відповідач дійсно у певній мірі не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітніх дітей, що пов`язано із не забезпеченням належних умов проживання, однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак слід попередити його про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по створенню умов життя для дітей, та покласти на орган опіки та піклування Дунаєвецької міської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Таке рішення надасть можливість відповідачу змінити свою поведінку, а дітям - зберегти свої родинні зв`язки, реалізувати природне право на батьківське піклування та підтримку. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180\~СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). У Законі України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» визначено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років становить станом на 01 січня 2024 року 2 563 грн, від 6 до 18 років - 3 196 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд бере до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний їх утримувати. На даний час діти проживають за адресою: [ADDRESS] в сім`ї опікуна [PERSON] . Відповідач не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи. Враховуючи встановлені судом обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище як дітей, так і платника аліментів, суд вважає, що стягнення аліментів на користь неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у розмірі визначеному позивачем - 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, відповідає вимогам\~закону,\~ інтересам\~дітей \~та не\~порушує прав\~відповідача. Пунктом 1 частини першої статті 430\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial