Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

У липні 2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Грушка Володимир Ігорович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Боярської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що [INFO] помер батько [PERSON] , [PERSON] . У строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, [PERSON] , як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини. 27 квітня 2023 року [PERSON] отримала Свідоцтво ро право на спадщину за законом і є єдиним спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою. Також, 27 квітня 2023 року [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 27 квітня 2023 року № 941/02-31 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок стало те, що право власності [PERSON] на садовий будинок не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що через відсутність правовстановлюючого документу на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] позбавлена права на спадкове майно, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. У зв`язку із вищенаведеним, просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2023 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданого 22 вересня 1981 року Карапишівською сільською Радою, актовий запис №37. Батьками особи вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого повторно 06 травня 2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 65 років, про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 березня 2020 року було зроблено відповідний актовий запис №85. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2023 року, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з транспортного засобу марки CHEVROLET, моделі AVEO, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , сірий кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Вказане свідоцтво посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., зареєстровано в реєстрі №\~2350. Як вбачається з довідки №940/01-16 від 24 квітня 2023 року, виданою приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. спадкоємцю [PERSON] , в тому, що по спадковій справі №139/2020, заведеній від 25 вересня 2020 року, після смерті [INFO] [PERSON] , наступний склад спадкоємців: дочка [PERSON] , [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №941/02-31 від 27 квітня 2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та гараж № [NUMBER] , в Автогаражному кооперативі «Луч», адреса ГК: [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] з тієї підстави, що за спадкодавцем не підтверджено реєстрацію права власності на вищевказані садовий будинок та гараж. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] , останній був членом СТ «Природа» на основі рішення ВК №46 від 15 грудня 1993 року, та йому було виділено земельну ділянку під будівництво в СТ «Природа» по [ADDRESS] , на якій ним було збудовано садовий дім, який є власністю [PERSON] . Згідно відповіді №68 від 09 лютого 2022 року на адвокатський запит №01/02/22 від 01 лютого 2022 року, КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» повідомлено, що [PERSON] до КП «БТІ КСРРКО» для реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] (СТ «Природа») не звертався, відповідно реєстрація права власності не проводилася. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до частини першої-другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Верховний Суд України в пункті 8 постанови Пленуму № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Позивачем не надано довідку про сплату спадкодавцем СТ «Природа» у повному обсязі пайових внесків. Також позивачем не доведено рік закінчення будівництва садового будинку із спорудами. Довідка, видана головою та головним бухгалтером Садівницького товариства «Природа», про те, що [PERSON] був дійсно членом садового товариства «Природа» з 20 квітня 1994 року та в 1993 році йому було виділено земельну ділянку під будівництво садового будинку в СТ «Природа» по [ADDRESS] , є неналежним доказом на підтвердження права власності [PERSON] на садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки не підтверджує факту будівництва садового будинку саме [PERSON] та саме за адресою його розташування, крім того вказана довідка видана особами, яких суд не може ідентифікувати та повноваження яких не підтвердженні жодним доказом. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У частині 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаних вимог Закону позивачем суду не було надано жодного належного та допустимого доказу що підтверджує, факт будівництва за життя спадкодавця спірного майна, підстава будівництва будинку саме час побудови будинку на земельній ділянці. Враховуючи вищевикладене, на момент відкриття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спірний садовий будинок не має статусу нерухомого майна та право власності на нього не зареєстровано. Обов`язковою умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. З огляду на зазначене, для отримання права на спадкування на об`єкти нерухомості, земельну ділянку безумовною підставою є належність вказаного майна на праві власності спадкодавцю. Відповідно, майно, що не належало спадкодавцю за життя, право власності на яке не було оформлено у визначеному законом порядку, не може входити до складу спадщини та передаватися в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. При вирішенні спорів про спадкування позивачем повинна бути доведена належність спірного майна, набуття права власності спадкодавцем у встановленому законодавством порядку. За життя спадкодавець не оформив у передбаченому законом порядку право власності на будинок, який є предметом спору в цій справі, однак це не може бути безумовною підставою для набуття позивачем у власність зазначеного майна без отримання правовстановлюючого документу, який у матеріалах справи відсутній. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, однак у справі відсутні докази набуття такого права батьком позивача, який помер, а тому підстав для задоволення позову немає. Таким чином, надані представником позивача довідка садівничого товариства, в якій вказано, що [PERSON] збудував садовий будинок, не є належними та достатніми доказами, а також підставами для визнання за позивачем права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed