Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати спільним майном подружжя гараж, автомобіль та все майно, згідно переліку, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на легковий автомобіль марки Пежо 5008, сірого кольору, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та гараж № [NUMBER] у авто гаражному кооперативі №9, що по [ADDRESS] авто гаражний кооператив, гараж № [NUMBER] , загальна площа гаражу: 17,6 кв.м та визнати за [PERSON] право власності на згаданий автомобіль та гараж. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на майно, згідно переліку, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на вищевказане майно. В обґрунтування\~мотивів позову,\~покликається на\~те,\~що з\~13\~серпня 1994\~року перебуває\~у шлюбі\~з [PERSON] ,\~який зареєстрований\~у відділі\~РАГС Галицького\~району м.Львова,\~актовий запис\~№254.\~У шлюбі\~народились троє\~дітей:\~донька [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~донька [PERSON] ,\~ [INFO] .\~За час\~спільного сумісного\~проживання у\~шлюбі придбали\~гараж № [NUMBER] \~у автогаражному\~кооперативі №9,\~що по\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~17,6\~кв.м,\~який був\~придбаний за\~спільні кошти\~та зареєстрований,\~згідно договору\~купівлі-\~продажу від\~13\~липня 2020\~року на\~ім`я дружини\~ [PERSON] ,\~вартість якого\~складала згідно\~договору \~48700\~грн.\~Вартість гаражу\~на даний\~час становить\~100000\~грн.\~Також,\~зазначає,\~що у\~шлюбі,\~24\~червня 2021\~року придбали\~легковий автомобіль\~марки Пежо\~5008,\~сірого кольору,\~2009\~року випуску,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який зареєстрований\~на ім`я\~дружини,\~вартість якого\~у гривневому\~еквіваленті складає\~330000\~грн.\~Окрім цього,\~у 2013\~році продав\~частку у\~своїй власній\~квартирі [ADDRESS] ,\~яка була\~його спадковим\~майном,\~що залишилось\~у спадок\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~яку продав\~за 21000\~доларів США.\~Всі кошти,\~отримані від\~продажу квартири\~витратив на\~потреби сім`ї,\~зокрема,\~на придбання\~гаражу,\~автомобіля,\~інших домашніх\~речей та\~проведення ремонту\~у квартирі\~ [ADDRESS] ,\~де проживали\~як подружжя\~з дітьми.\~У 2023\~році разом\~із дружиною\~зробили ремонт\~у квартирі\~за вище\~вказаною адресою\~та купили\~нові меблі\~та інші\~побутові речі\~та побутову\~техніку.\~Під час\~ремонту ними\~було придбано,\~у вітальну\~кімнату:\~комод \~вартістю 3500\~грн.;\~меблеву стінку\~(тумбу)\~ вартістю\~18000\~грн.;\~камін \~вартістю 24000\~грн.;\~ кондиціонер\~ вартістю\~17000\~грн.,\~ролети на\~вікна \~вартістю 3000\~грн.;\~гардини \~вартістю 3000\~грн.,\~карниз \~вартістю 1500\~грн.;\~диван \~вартістю 16000\~грн.;\~шафу купе (виготовлялась на замовлення) вартістю 23000 грн.; люстру вартістю 3000 грн., бра вартістю 500 грн. На підлогу був постелений ламінат вартістю 15000 грн., вартість робіт 3000 грн. У вітальні була зроблена стеля натяжна вартістю 8000 грн., поміняні двері 4 шт. вартістю 24000 грн., наклеєні шпалери вартістю 3500 грн. Робота із наклеювання шпалер 3000 грн., встановлено поріг вартістю 700 грн. та плінтуси вартістю 800 грн. Вартість меблів, матеріалів та роботи у вітальні 170500 грн. (без декору). У кухню придбано: газову плиту вбудовану поверхню «GORENJE» вартістю 12000 грн.; духову шафу «GORENJE» - вартістю 24000 грн.; м`який куток вартістю 8000 грн. Вартість меблів у кухні 44000 грн. У коридор придбано: шафу купе вартістю 30000 грн.; встановлено гіпсову плитку(декор)- вартістю 4000 грн. Вартість роботи 12000 грн. Встановлено натяжні стелі вартістю 10000 грн. Вартість робіт та меблів у коридорі 56000 грн. У ванну кімнату, придбано: душову кабіну вартістю 22000 грн., вартість монтажу 3000 грн: шафу для ванної кімнати вартістю 9000 грн.; пральну машинку «INDESIT» - вартістю 15000 грн.; дзеркало вартістю 4700 грн.; базу (обладнання) з раковиною на підлогу та змішувач вартістю 9576 грн.; світильники вартістю 4000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн.; замінено всі водопровідні труби та каналізації, вартістю - 38000 грн.; тумбу над машинкою вартістю 2500 грн., плитку для ванної (облицювальна) вартістю 11000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1682 грн. Вартість робіт та меблів у ванній 126500 грн. У туалетну кімнату, придбано: унітаз вартістю 7000 грн. та роботи по встановленню 1000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1400 грн.; гіпсокартон та профілі вартістю 3500 грн.; дверцята металеві під комунікації вартістю 1000 грн.; шафи вартістю 3000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн. Вартість робіт та меблів у туалетній кімнаті 22900 грн. Була проведена повна заміна електропроводки (вартість матеріалів та роботи) - 17000 грн. Загальна вартість придбаних речей та вартість робіт у квартирі становить 436858 грн. Ремонтні роботи та придбання вищевказаного майна сторони завершили у жовтні 2023 року. Відповідач, подала позов до Сихівського районного суду м.Львова про розірвання шлюбу. Зазначає, всі намагання зберегти сім`ю, налагодити сімейні відносини наштовхуються на повне ігнорування зі сторони дружини, на небажання спілкуватись. Щоб не загострювати сімейні відносини на настійливе «прохання» дружини після закінчення ремонтних робіт, залишив квартиру та змушений орендувати житло та проживати за іншою адресою. Все майно, яке вони придбали залишилось у квартирі, де проживає дружина. Також зазначає, що у них з дружиною є спільний бізнес приватне підприємство «Стоматологія 8», де він працює на посаді директора, дружина - заступника директора даного підприємства. Крім того, він у вільний час, та по вихідних займається приватними перевезеннями. Автомобіль необхідний йому для користування як по основній роботі, оскільки займається господарським забезпеченням, перевезеннями та доставкою матеріалів та обладнання необхідних для належного функціонування підприємства, так і по додатковій роботі. Вважає, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя та йому належить право власності на 1/2 частину цього майна. Просить позов задоволити. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, однак представники останніх подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з винесенням рішення, відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 29 січня 2024 року ухвалою Сихівського районного суду м.Львова позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 20 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 29 січня 2024 року задоволено заяву позивача, забезпечено позов, шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов`язані із відчуженням автомобіля Пежо, р.н. [NUMBER] та гаражу № [NUMBER] у автогаражному кооперативі №9 за адресою [ADDRESS] , зокрема: оцінювати майно, виготовляти технічну документацію, здійснювати переуступку права вимоги на майно, передавати у заставу, продавати, міняти, дарувати, заповідати. 20 лютого 2024 року за клопотання відповідача розгляд справи відкладено до 06 березня 2024 року. 06 березня 2024 року розгляд справи відкладено до 27 березня 2024 року, за клопотанням представника відповідача. 27 березня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11 квітня 2024 року, у зв`язку з викликом свідків. 11 квітня 2024 року в судовому засіданні продовжено перерву до 18 квітня 2024 року, у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, з метою мирного врегулювання спору. 18 квітня 2024 року в судовому засіданні продовжено перерву до 14 травня 2024 року з аналогічної підстави мирного врегулювання спору. 14 травня 2024 року в судовому засіданні продовжено перерву до 30 травня 2024 року, для мирного врегулювання спору. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 30 травня 2024 року на адресу суд надійшла заява від представника відповідачки про визнання позову, також в додатку направлено скан копію заяви про визнання позову, яка написана власноручно [PERSON] , за змістом якої остання зазначає, що сторони дійшли згоди у вирішенні питання поділу всього майна подружжя. Частина майна буде поділена в позасудовому порядку, інша шляхом визнання нею позову. Враховуючи наведене, просить розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності її представника. Просить скасувати арешт на автомобіль та позов задоволити. Оскільки відповідачка визнала, пред`явлений до неї позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд, враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Як встановлено судом, сторони з 13 серпня 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторони мають троє дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21 лютого 2024 року шлюб між [PERSON] \~та\~ [PERSON] розірвано. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в період шлюбу сторонами було набуте наступне майно: -гараж № [NUMBER] , розташований у автогаражному кооперативі [ADDRESS] , загальною площею 17,6 м.кв., який зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1752, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. -транспортний засіб, автомобіль марки «Peugeot 5008», 2009 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником даного автомобіля є [PERSON] . Крім того,\~судом встановлено,\~що за\~спільні кошти\~подружжя сторонами\~У 2023\~році зроблено\~ремонт у\~квартирі [ADDRESS] ,\~де вони\~проживали,\~а саме,\~куплено нові\~меблі та\~інші побутові\~речі та\~побутову техніку.\~Під час\~ремонту ними\~було придбано,\~у вітальну\~кімнату:\~комод \~вартістю 3500\~грн.;\~меблеву стінку\~(тумбу)\~ вартістю\~18000\~грн.;\~камін \~вартістю 24000\~грн.;\~ кондиціонер\~ вартістю\~17000\~грн.,\~ролети на\~вікна \~вартістю 3000\~грн.;\~гардини \~вартістю 3000\~грн.,\~карниз \~вартістю 1500\~грн.;\~диван \~вартістю 16000\~грн.;\~шафу купе (виготовлялась на замовлення) вартістю 23000 грн.; люстру вартістю 3000 грн., бра вартістю 500 грн. На підлогу був постелений ламінат вартістю 15000 грн., вартість робіт з установлення становила 3000 грн. У вітальні була зроблена стеля натяжна вартістю 8000 грн., поміняні двері 4 шт. вартістю 24000 грн., наклеєні шпалери вартістю 3500 грн., вартість робіт 3000 грн. У квартирі було встановлено поріг вартістю 700 грн. та плінтуси вартістю 800 грн. Вартість меблів, матеріалів та роботи у вітальні 170500 грн. (без декору). У кухню придбано: газову плиту вбудовану поверхню «GORENJE» вартістю 12000 грн.; духову шафу «GORENJE» - вартістю 24000 грн.; м`який куток вартістю 8000 грн. Вартість меблів у кухні 44 000 грн. У коридор придбано: шафу купе вартістю 30000 грн.; встановлено гіпсову плитку(декор)- вартістю 4000 грн., вартість роботи 12000 грн. Встановлено натяжні стелі вартістю 10000 грн. Вартість робіт та меблів у коридорі 56000 грн. У ванну кімнату, придбано: душову кабіну вартістю 22000 грн., вартість монтажу 3000 грн: шафу для ванної кімнати вартістю 9000 грн.; пральну машинку «INDESIT» - вартістю 15000 грн.; дзеркало вартістю 4700 грн.; базу (обладнання) з раковиною на підлогу та змішувач вартістю 9576 грн.; світильники вартістю 4000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн.; замінено всі водопровідні труби та каналізації, вартістю - 38000 грн.; тумбу над машинкою вартістю 2500 грн., плитку для ванної (облицювальна) вартістю 11000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1682 грн. Вартість робіт та меблів у ванній 126500 грн. У туалетну кімнату, придбано: унітаз вартістю 7000 грн. та роботи по встановленню 1000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1400 грн.; гіпсокартон та профілі вартістю 3500 грн.; дверцята металеві під комунікації вартістю 1000 грн.; шафи вартістю 3000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн. Вартість робіт та меблів у туалетній кімнаті 22900 грн. Була проведена повна заміна електропроводки (вартість матеріалів та роботи) - 17000 грн. Загальна вартість придбаних речей та вартість робіт у квартирі становить 436858 грн. Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N11). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Статтями 11-13 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про розподіл майна подружжя в натурі, суд враховує положення ст.71 СК України, а також встановлені у судовому засіданні обставини. Зокрема, сторони дійшли згоди, як щодо обставин набуття спільного майна, так і до способу його поділу між ними. Як вбачається з витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216737805 від17 липня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2122282746101, гараж № [NUMBER] розташований у автогаражному кооперативі [ADDRESS] , загальною площею 17,6 кв.м. належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 17 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є., зареєстрований в реєстрі №1752. Позивачем вказано, що даний гараж куплено за спільні кошти подружжя, а також за кошти, які він отримав від продажу частки квартири, яку він успадкував після смерті батька, що відповідачем не оспорюється. Окрім того, судом встановлено, що за спільні кошти подружжя сторонами було придбано транспортний засіб, автомобіль марки «Peugeot 5008», 2009 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником даного автомобіля є [PERSON] . Також судом\~встановлено,\~що у\~період шлюбу\~за спільні\~кошти сторонами\~У 2023\~році зроблено\~ремонт у\~квартирі [ADDRESS] ,\~де вони\~проживали,\~а саме,\~куплено нові\~меблі та\~інші побутові\~речі та\~побутову техніку.\~Під час\~ремонту ними\~було придбано,\~у вітальну\~кімнату:\~комод \~вартістю 3500\~грн.;\~меблеву стінку\~(тумбу)\~ вартістю\~18000\~грн.;\~камін \~вартістю 24000\~грн.;\~ кондиціонер\~ вартістю\~17000\~грн.,\~ролети на\~вікна \~вартістю 3000\~грн.;\~гардини \~вартістю 3000\~грн.,\~карниз \~вартістю 1500\~грн.;\~диван \~вартістю 16000\~грн.;\~шафу купе (виготовлялась на замовлення) вартістю 23000 грн.; люстру вартістю 3000 грн., бра вартістю 500 грн. На підлогу був постелений ламінат вартістю 15000 грн., вартість робіт з установлення становила 3000 грн. У вітальні була зроблена стеля натяжна вартістю 8000 грн., поміняні двері 4 шт. вартістю 24000 грн., наклеєні шпалери вартістю 3500 грн., вартість робіт 3000 грн. У квартирі було встановлено поріг вартістю 700 грн. та плінтуси вартістю 800 грн. Вартість меблів, матеріалів та роботи у вітальні 170500 грн. (без декору). У кухню придбано: газову плиту вбудовану поверхню «GORENJE» вартістю 12000 грн.; духову шафу «GORENJE» - вартістю 24000 грн.; м`який куток вартістю 8000 грн. Вартість меблів у кухні 44 000 грн. У коридор придбано: шафу купе вартістю 30000 грн.; встановлено гіпсову плитку(декор)- вартістю 4000 грн., вартість роботи 12000 грн. Встановлено натяжні стелі вартістю 10000 грн. Вартість робіт та меблів у коридорі 56000 грн. У ванну кімнату, придбано: душову кабіну вартістю 22000 грн., вартість монтажу 3000 грн: шафу для ванної кімнати вартістю 9000 грн.; пральну машинку «INDESIT» - вартістю 15000 грн.; дзеркало вартістю 4700 грн.; базу (обладнання) з раковиною на підлогу та змішувач вартістю 9576 грн.; світильники вартістю 4000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн.; замінено всі водопровідні труби та каналізації, вартістю - 38000 грн.; тумбу над машинкою вартістю 2500 грн., плитку для ванної (облицювальна) вартістю 11000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1682 грн. Вартість робіт та меблів у ванній 126500 грн. У туалетну кімнату, придбано: унітаз вартістю 7000 грн. та роботи по встановленню 1000 грн.; витяжний вентилятор вартістю 1400 грн.; гіпсокартон та профілі вартістю 3500 грн.; дверцята металеві під комунікації вартістю 1000 грн.; шафи вартістю 3000 грн.; стелю натяжну вартістю 6000 грн. Вартість робіт та меблів у туалетній кімнаті 22900 грн. Була проведена повна заміна електропроводки (вартість матеріалів та роботи) - 17000 грн. Загальна вартість придбаних речей та вартість робіт у квартирі становить 436858 грн. За змістом положень ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем понесено витрати у розмірі 2770 грн. 60 коп. (2165 грн. судовий збір, за подання позову та 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову), а тому, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 1385 грн. 30 коп., а решту судового збору в розмірі 1385 грн. 30 коп. відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст.60, 68-71, 72 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України та

Outcome: approved