Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. На обгрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] в м. Тальне, Звенигородського району, померла мати позивача - [PERSON] . Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 267 від 02 листопада 2022 року, [PERSON] у віці 82 року померла вдома за адресою: [ADDRESS] , однак на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.02.1960 року, [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] ». Спадкодавець [PERSON] , починаючи з 22.10.2020 року по день смерті ( [INFO] ), в зв`язку із травмою та потребі у сторонній допомозі в щоденному побуті, постійно проживала разом із своєю дочкою [PERSON] в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим № 7122286500:03:002:0119, площею 2,6867 га, розташована в адмінмежах Катеринопільської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області, (державний акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №181292 від 28 жовтня 2004 року). Після смерті матері, позивач прийняла вищезазначену спадщину у відповідності до ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, оскільки на день смерті мати проживала разом із нею спільно однією сім`єю та вели спільне господарство. 01 грудня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки не встановлено факт її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, позивач була вимушена звернутися до суду із із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Коваленко Т.Б. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість надав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд даної цивільної справи у його відсутність, заперечень щодо заявлених позовних вимог не висловив. Третя особа приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Побіянська Н.Б. в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Крім того, зі змісту цього клопотання вбачається, що при постановленні рішення суду покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видане Тальнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] в м. Тальне, Звенигородського району, актовий запис №562 від 02 листопада 2022 року. Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 10.02.1960 року, [PERSON] являється матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 26.02.1983 року, позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.10.2004 року серії ЯБ № 181292, [PERSON] на праві приватної власності за життя належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим № 7122286500:03:002:0119, площею 2,69 га, розташована в адмінмежах Катеринопільської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області. З відомостей, що містяться у довідках від 01 листопада 2023 року, видані виконавчим комітетом Катеринопільської сільської ради вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та з 22.10.2020 року до дня її смерті ( [INFO] ) проживала без реєстрації разом із дочкою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.12.2023 року вбачається, що приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] оскільки відсутній факт прийняття спадщини. Нотаріусом встановлено, що спадкова справа №285/2023 після смерті [PERSON] відкрита на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва на спадщину. Станом на 01.12.2023 року інших заяв від спадкоємців не надходило. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду що є сусідом позивача. Дочка забрала матір [PERSON] жити до себе з осені 2020 року бо в неї був перелом, доглядала матір до дня смерті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду аналогічні свідчення, що і свідок [PERSON] . Згідно з пунктами 2, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Будь-яких даних про те, що після смерті [PERSON] є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами\~ЦК України, які би оспорювали право позивача на прийняття спадщини, до суду не надано. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, так як надає право на спадкування. За таких обставин, суд визнає встановленим факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~в першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, той з подружжя, який його пережив, батьки та діти спадкодавця. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Частиною 1\~ст. 1298 ЦК України\~встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування»\~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та\~Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивач прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , в нотаріальному порядку оформити спадщину позбавлена можливості, у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2\~ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та ухвалює визнати за [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим № 7122286500:03:002:0119, площею 2,6867 га, розташовану в адмінмежах Катеринопільської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області, яке згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.10.2004 року серії ЯБ № 181292, за життя належало [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Тальне, Звенигородського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 02.11.2022 року за № 562. На підставі ст.ст.\~1223,\~1261,\~1269,\~1270 ЦК України,

Outcome: approved