Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Адвокат Кучер Ю.В. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи його наступним: [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.02.2009, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету. Іншими співвласниками є [PERSON] син позивача, та [PERSON] чоловік позивача. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину вказаної вище квартири. Позивач звернулась до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка [PERSON] , на підставі якої 17.12.2021 було заведено спадкову справу № 68869274, номер у нотаріуса 445/21. Вказала, що під час вирішення питання про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було виявлено запис про обтяження номер 20353333, дата та час державної реєстрації 12.05.2017, державний реєстратор Соснівський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, документи подані для реєстрації: постанова про арешт майна боржника, серія та номер 44586907, видана 11.05.2017, підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35140380 від 12.05.2017, вид обтяження: арешт нерухомого майна, обтяжував Соснівський відділ ДВС м. Черкаси, предмет обтяження: все майно. Згідно відповіді Першого відділу ДВС у м. Черкаси від 15.02.2024 № 13485, на виконанні перебувало виконавче провадження № 44586907 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-2560 від 18.09.2002 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі частини, яке 11.05.2017 завершено, відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа. Виконавче провадження знищене. Разом з тим, згідно запису про обтяження № 20353333 дата реєстрації 12.05.2017, тобто після завершення виконавчого провадження № 44586907, постанова про арешт майна боржника видана 11.05.2017 серія та номер 44586907. Зазначила, що підстави накладення арешту на даний час встановити неможливо, при цьому заборгованість за сплати аліментів у покійного чоловіка позивача була відсутня, у зв`язку з чим відповідач і подала заяву про повернення їй виконавчого документа. У зв`язку з тим, що в позасудовому порядку неможливо вирішити питання щодо звільнення з-під арешту нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, остання змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить суд скасувати арешт, накладений на підставі постанови Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника №44586907 від 11.05.2017 року на все майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), номер запису обтяження: 20353333. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не скерувала. Представник позивача адвокат Кучер Ю.В. скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи ДВС в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, із заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає наступне: Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.02.2009, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету. Іншими співвласниками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 18.08.2021 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , на підставі якої 17.12.2021 було заведено Спадкову справу номер 68869274, номер у нотаріуса 445/21. Разом з тим, під час вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину встановлено, що за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містяться арешт на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до листа Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.02.2024 № 13485 зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 44586907 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського райсуду міста Черкаси № 2-2560 від 18.09.2002 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі частини, яке 11.05.2017 завершено відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, завершені виконавчі провадження передаються до архіву та зберігаються протягом 3-х років, після чого знищуються, тому встановити в межах якого виконавчого провадження винесено арешт на нерухоме майно, не вбачається можливим. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.05.2024 № 377702911, виявлено запис про обтяження номер 20353333, дата та час державної реєстрації 12.05.2017, державний реєстратор Соснівський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, документи подані для реєстрації: постанова про арешт майна боржника, серія та номер 44586907, видана 11.05.2017, підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35140380 від 12.05.2017, вид обтяження: арешт нерухомого майна, обтяжував Соснівський відділ ДВС м. Черкаси, предмет обтяження: все майно. Спори про право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогодні позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємця. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Фактичні обставини справи свідчать, що на даний час відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна. На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна.

Outcome: approved