Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [PERSON] , [INFO] є його дядьком. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має ІІ групу інвалідності із 28.03.2022 року довічно, що підтверджується Довідкою до Акту огляду МСЕК Серія 12 ААВ № 360882. Він давно хворіє, має ряд хвороб, в тому числі: сопсес слизового дня порожнини рота сТ4а NоМо, ст.ІУ, стан після 3-х курсів ПХТ за схемою ДСЕ, часткова відповідь, стан після хірургічного лікування, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ А ст., артеріальна гіпертензія, що підтверджується довідкою ЛКК № 258 від 18.03.2024 року. [PERSON] за станом здоров`я не здатний до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду на непрацездатній основі, що підтверджується Висновком про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 259 від 18.03.2024 року. В зв`язку із захворюванням, [PERSON] постійно лікується, знаходиться на стаціонарному лікуванні в міській та обласній лікарнях з даними діагнозами, що підтверджується відповідними виписками медичних установ. [PERSON] є єдиною особою, яка на даний час здійснює догляд та піклується про хворого дядька, а саме надає йому допомогу, купує ліки, забезпечує всім необхідним. Інші особи, які можуть здійснювати догляд за дядьком відсутні, оскільки мати заявника, а відповідно сестра [PERSON] - [PERSON] , також хворіє та має ІІІ групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , а тому не може здійснювати догляд за братом.. [PERSON] за станом здоров`я може опікуватися дядьком, що підтверджується медичною довідкою № 1 від 14.03.2024 року. Від встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року № 966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. Факт здійснення [PERSON] догляду за його дядьком [PERSON] , який потребує постійного догляду, має для заявника юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та у зв`язку з наведеним, у заявника виникла необхідність для звернення до суду із заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду за дядьком - [PERSON] . За наведених обставин [PERSON] звертається до суду з заявою, в якій просить: Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, РНОКПП - [NUMBER] , здійснює постійний сторонній догляд за своїм дядьком - [PERSON] , [INFO] , громадянином України, РНОКПП - [NUMBER] , який за станом здоров`я, згідно висновку лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я «СМЦП Сквирської амбулаторії загальної практики сімейної медицини« за № 258 від 13.03.2024 року, потребує постійного стороннього догляду та відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.29). В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить заяву [PERSON] задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є дядьком [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.23), копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.24). [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має ІІ групу інвалідності із 28.03.2022 року довічно, що підтверджується копією Довідки до Акту огляду МСЕК Серія 12 ААВ № 360882 (а.с.11). [PERSON] давно хворіє, має ряд хвороб, в тому числі: сопсес слизового дня порожнини рота сТ4а NоМо, ст.ІУ, стан після 3-х курсів ПХТ за схемою ДСЕ, часткова відповідь, стан після хірургічного лікування, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ А ст., артеріальна гіпертензія, що підтверджується Довідкою ЛКК № 258 від 18.03.2024 року (а.с.13). [PERSON] за станом здоров`я не здатний до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду на непрацездатній основі, що підтверджується Висновком про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 259 від 18.03.2024 року (а.с.14). В зв`язку із захворюванням, [PERSON] постійно лікується, знаходиться на стаціонарному лікуванні в міській та обласній лікарнях з даними діагнозами, що підтверджується відповідними виписками медичних установ (а.с.15-16,17-18,19-20,21-22). [PERSON] є єдиною особою, яка на даний час здійснює догляд та піклується про хворого дядька, а саме надає йому допомогу, купує ліки, забезпечує всім необхідним. Інші особи, які можуть здійснювати догляд за дядьком відсутні, оскільки мати заявника, а відповідно сестра [PERSON] - [PERSON] , також хворіє та має ІІІ групу інвалідності, що підтверджується копією Пенсійного посвідчення серія [NUMBER] (а.с.25), а тому не може здійснювати догляд за братом.. [PERSON] фізично здоровий та може опікуватися дядьком, що підтверджується медичною довідкою № 1 від 14.03.2024 року (а.с.12). Від встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року № 966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року №588. Статтею 3 Конституції України, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги » чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; г) інвалідність. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі та за таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви про здійснення постійного стороннього догляду за [PERSON] його племінником [PERSON] судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved