Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони проживали без укладання шлюбу, від чого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 820, видане 12.06.2013 року. Спільне життя сторін не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сім?я розпалася, а відповідачка [PERSON] зраджує позивачу. У літку минулого року, коли позивач мав багато роботи та майже не бував вдома, відповідачка [PERSON] познайомилась з чоловіком, який є військовослужбовцем, та перебував у відпустці у м. Дніпро. Познайомила їх спільна знайома. В них зав`язалась дружні відносини, а згодом вони перетворилися на інтимні. Про це позивач дізнався випадково, коли прийшов з роботи раніше та побачив їх під час статевого акту. Згодом відповідачка [PERSON] виїхала за своїм коханцем до м. Курахове, як вона пояснила, щоб бути ближче до нього. Після фактичного припинення сімейних відносин дитина, залишились на утримані батька, позивача [PERSON] Відповідачка не може приділяти дитині ані часу, ані належного виховання, останні місяці Відповідачка жодного разу не зателефонувала щоб дізнатись як справи у дитини, через що позивач звертається з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Від цивільного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 820, видане 12.06.2013 року. Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає встановленими обставини винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved