Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

01 квітня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони мають спільну повнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утриманні позивача, потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання на денній формі в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» на першому курсі фінансово-економічного факультету з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці до закінчення навчання останньою, однак відповідач аліменти не сплачує. З викладених підстав позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки сторін аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви до суду. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року за вищевказаною позовною заявою було відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що він є непрацездатною особою та має дохід лише у вигляді пенсійних виплат, з яких здійснюється відрахування у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] . Вислухавши сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну повнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває утриманні матері, що підтверджується копіями паспортів сторін та їх дитини, копією свідоцтва про народження дитини сторін. Також судом встановлено, що станом на час подання даного позову до суду донька сторін [PERSON] досягла повноліття та є студентом 1 курсу фінансово-економічного факультету Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», що підтверджується копією паспорту доньки сторін, а також довідкою з місця навчання. Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач належним чином цього не здійснює. Згідно наданих відповідачем довідок про доходи, що видані Відділом обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі та отримує пенсію за віком, яка з урахуванням відрахувань за період з 01 червня 2023 року по 31 травня 2024 року складає 26368,02 гривень. При цьому з березня 2024 року по травень 2024 року щомісячний розмір пенсії становить 1753,02 гривень. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх взаємозв`язку та сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18. Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено наявність у сторін спільного повнолітньої дочки [PERSON] , яка на момент подання позову та розгляду справи досягла повноліття і продовжує навчання за денною формою, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Разом з тим, коштів самої лише позивача для утримання спільної з відповідачем дочки не вистачає, а тому є потреба в наданні утримання і з боку відповідача, який належної матеріальної допомоги не надає, хоча може надавати. Крім того, приймаючи до уваги відсутність в суду даних щодо наявності у відповідача настільки скрутного матеріального становища та/або настільки незадовільного стану здоров`я, який зумовлює непрацездатність відповідача та неможливість надання ним утримання своїй повнолітній дочці, а також відсутність доказів припинення права на аліменти на підставі ст.190 СК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, однак частково. Частковість задоволення позову зумовлена тим, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) платника аліментів, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В той же час, можливість встановлення мінімальної та максимальної межі для аліментів передбачена лише при видачу судового наказу (ст.183 ч.5 СК України), а не при ухваленні рішення суду про стягнення аліментів на повнолітню дочку/сина (ст.201 СК України). Більше того, за змістом ст.182 ч.2 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів законом передбачено лише для стягнення аліментів на утримання саме дитини, якою у відповідності до ст.6 СК України є особа лише до досягнення нею повноліття, а не повнолітня дочка/син, які продовжують навчання (постанова Верховного Суду від 29 січня 2024 року по справі №185/9339/21). Крім того, частковість задоволення позову полягає у зменшенні розміру частки, у якому мають стягуватись аліменти, з до 1/10 від доходу (заробітку) платника аліментів, з огляду на підтверджений в ході розгляду справи наданими суду доказами дійсний розмір доходів відповідача, що за переконанням суду, буде справедливим, достатнім та розумним. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що за змістом ст.ст.192, 201 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, його може бути згодом змінено шляхом збільшення або зменшення за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального та/або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Outcome: partial