Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Позивач, від імені\~та в\~інтересах якої\~на підставі\~договору діє\~адвокат Дмитренко\~І.М., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,19га, які розташовані за адресою [ADDRESS] . У своїх вимогах посилалася на те, що 08 травня 2003 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,19га по [ADDRESS] . Позивач сплатила [PERSON] 25000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єктів нерухомості, про що вони склали відповідну розписку. При цьому продавець передав позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач почала проживати у вказаному будинку разом з сім`єю проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги де і проживає по теперішній час. При купівлі-продажу будинку сторони правочину домовились, оформити договір купівлі-продажу нотаріально після збору всіх необхідних документів. Але після фактичного укладання договору [PERSON] ухилявся від збору документів для нотаріального посвідчення угоди. Звернення позивача ігнорував. Потім, [INFO] [PERSON] помер внаслідок чого позивач втратила можливість посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу придбаного нею майна. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] . З посиланням на те, що сторони виконали усі умови договору, однак з об`єктивних причин вони втратили можливість нотаріально посвідчити правочин, відповідно до положень ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року чинній на момент укладання договору) та ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08.05.2003 р., укладений між позивачем та [PERSON] , за яким позивач придбала житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,19га по [ADDRESS] , а також визнати за позивачем право власності на вищевказане майно. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві власності належали житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,19га, які розташовані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу посвідченого 27..12.1976 року секретарем Гур`ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області Дзюкна С.К. , зареєстрованого в реєстрі за №90, витягом про реєстрацію права власності виданим Новоодеським РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» за №8540371 від 05.10.2005 року, копією державного акту на право власності на землю серії МК №3728 від 20.06.1994 року виданого Гур`ївською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. 08.05.2003 року позивач [PERSON] і [PERSON] , домовились про всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,19га, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Цього ж дня 08.05.2003 року позивач і [PERSON] домовились про ціну житлового будинку та земельної ділянки під ним за яку їх буде продано. На виконання домовленості позивач, передала продавцю всю суму грошей у розмірі 25000 гривень, яка відповідала ціні предметів купівлі-продажу. Згідно розписки від 08.05.2003 року, [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень за угодою продаж вищевказаних житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,19га, які розташовані за адресою [ADDRESS] , що є повною ціною яку було узгоджено сторонами за продаж вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Після фактичного укладання договору [PERSON] ухилявся від збору документів для нотаріального посвідчення угоди, ігнорував звернення позивача. У подальшому, [INFO] [PERSON] помер що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 серпня 2003 року виданим Гур`ївською сільською\~радою Новоодеського\~району Миколаївської\~області. Як видно із спадкової справи №40/04 початої у Новоодеській державній нотаріальній конторі Миколаївської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем після його смерті є відповідач [PERSON] , яка прийняла спадщину і отримала свідоцтва про право на спадщину на іменні акції СЗАТ «Гур`ївка» (02.12.2005 року) та земельну ділянку площею 10,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що розташована на території Гур`ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. За видачою свідоцтв про право на спадщину на інше майно не зверталася. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.47 ЦК України (в редакції 1963року яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічна норма зберіглася і у діючому на цей час Цивільному Кодексі України 2004 року, а саме ст.220ЦК України передбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Із наданих суду доказів вбачається, що на момент укладення угоди про купівлю-продаж належних [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки, між сторонами було досягнуто домовленості ціни за яку продається вказане нерухоме майно, було здійснено передачу грошових коштів у розмірі обумовленої ціни, після досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач почала фактично проживати у спірному будинку та відповідно користуватися земельною ділянко на якій він розміщений, тобто відбулося повне виконання договору, але можливість нотаріального посвідчення вказаної угоди про яку домовилися сторони була втрачена. Позивач з 08.05.2003 року володіє та користується житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою на якій він розміщений за адресою [ADDRESS] . Отже, за вказаним договором, позивач набула право власності на вказаний житловий будинок. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст.\~3\~ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч.3, 4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що при укладенні угоди сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне фактичне виконання договору, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору ухвалює покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved