Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

У березні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою, мотивованою тим, що у період з 2006 по 2023 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . Мають двох спільних дітей. Під час повномасштабного вторгнення дружина зі старшим сином та сином від першого шлюбу виїжджала за кордон. Повернувшись додому у квітні 2023 року, фактичні шлюбні відносини з нею припинилися. Наразі вони з матір`ю дітей проживають окремо та вона має намір виїхати за кордон. З приводу місця проживання дитини з [PERSON] були розбіжності, які врегульовані шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. Батьки домовились, що донька буде проживати з батьком, а син із матір`ю. Уточнивши заяву, зазначив, що встановлення факту проживання дитини з батьком та самостійного утримання необхідно йому для отримання грошової допомоги від держави як батьку одинаку. Просить встановити факт проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] та самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] неповнолітньої дитини [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Протокольною ухвалою від 13.05.2024 залучено в якості заінтересованої особи до участі у справі [INFO] . Представник заінтересованої особи [INFO] у поясненнях зазначив, що характер відносин між батьками та дітьми не усуває батьків від участі у вихованні іншої дитини, яка проживає окремо. Перебування [PERSON] за кордоном не може бути обставиною, яка унеможливлює її участь у вихованні дитини та її утриманні. Факт проживання малолітньої дитини з батьком вже встановлений у позасудовому порядку шляхом укладання договору між батьками. У судовому засіданні заявник заяву підтримав із зазначених підстав. Додатково пояснив, що донька на початку війни виїжджала разом з матір`ю і братом за кордон, однак потім повернулася. Проживати з матір`ю та за кордоном не бажає, хоче проживати разом із батьком. Заявник з матір`ю доньки не спілкується. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування пояснила, що нею було здійснено обстеження умов проживання дитини та спілкування з дитиною та заявником. Дитина повідомила, що виїжджала за кордон з матір`ю, а потім повернулася. Бажає проживати в Україні разом із батьком. Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12,14). За повідомленням заявника він та [PERSON] шлюб не укладали, перебували у фактичних шлюбних відносинах. 23.02.2024 заявник та [PERSON] уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та виховання дітей, який посвідчено нотаріально. Відповідно до умов договору місцем проживання сина сторони визначили місце проживання матері, місцем проживання доньки місце проживання батька (п. 3) Договором встановлюється обов`язок батьків, зокрема, нести відповідальнітсь за життя, здоров`я дітей, брати участь у вихованні та духовному розвитку дітей, приймати спільну і рівну участь у додаткових витратах на дітей (п. 6,7) (а.с. 18) Відповідно до довідки від 20.02.2024 [PERSON] навчається у КУ ССШ №7 у 7-Д класі (а.с. 17). 10.05.2024 спеціалістом управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради було складено акт обстеження умов проживання, відповідно до якого заявник проживає разом із донькою Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частина перша ст. 319 ЦПК України зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється\~Сімейним кодексом України\~(ст. 1 СК України). Згідно ч. 1\~ст. 121 СК України\~передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України. За приписами ч. 2\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 2, 5\~ст. 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 155 СК України\~вказує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Таким чином за змістом наведених норм чинного законодавства з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється. У поданій заяві заявник зазначає, що малолітня дочка проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні і самостійному вихованні. В силу\~ст.\~141\~СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Заявник не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу. Надані суду письмові докази лише свідчать про проживання малолітньої дочки разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини та її не участь в утриманні дитини. Зміст наданого договору (пункти 6-8) визначає обов`язки обох батьків відносно обох дітей, зокрема, стосовно виховання та утримання, забезпечення прав дітей та не усуває того з батьків, хто проживає окремо від дитини, від реалізації його прав та обов`язків відносно дитини. Заявником не надано доказів, які б підтверджували його самостійне, без участі матері, виховання та утримання доньки [PERSON] . Жодних доказів того, що будь-яка особа порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, а також документів, які б підтверджували існування складнощів в отриманні соціальних пільг та гарантій заявником суду не надано, як і не надано доказів відповідної відмови компетентних органів у вирішенні зазначених ним у позові питань за відсутності судового рішення. При цьому суд вважає, що факт самостійного виховання заявником дитини може бути підставою (обставиною), яка підлягає доведенню під час розгляду судової справи про захист конкретних прав чи свобод позивача і не потребує додаткового попереднього його встановлення судом. У судовому засіданні заявник також пояснив, що встановлення факту самостійного виховання дитини зумовлене зокрема отриманням відстрочки від мобілізації.\~\~\~За правилами ч.1\~ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, в тому числі чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із заявником, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини. На думку суду, встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Outcome: dismissed