Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

У грудні 2021 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Піщанський О.В. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - позивач, ПрАТ «Страхова група «ТАС»,) суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 128 500,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову вказано, що 01 червня 2020 року о 13 год. 20 хв. у м. Києві, на вул. М.Грушевського,3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (далі - відповідач), та «Porche», д.н.з. [NUMBER] . На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір Обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 7155054 від 16.01.2020 року, укладеного ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо ризиків пов`язаних з експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130.000 (сто тридцять тисяч) гривень. 00 копійок та франшизою в розмірі 1500 ( одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. Відповідно до Постанови Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у справі № 757/24942/20-п, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Після ДТП, відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/28465/20-п встановлено, що після скоєння ДТП відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, але провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. До позивача звернулися з заявою про виплату страхового відшкодування № 60422/1 від 15 липня 2020 року. Позивач відповідно до умов полісу № АО/7155054 від 16 січня 2020 року в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Porche», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 128 500 грн. 00 коп. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відкрито провадження у справі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи у відсутність сторонни позивача, вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував протии розгялду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, відзив на позов не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 01.06.2020 о 13 годині 20 хвилин, в м. Києві, на вул. М. Грушевського, 3, керуючи автомобілем марки «Фольцваген», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мазда» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Порш» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ) В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року, справа №757/24942/20-п, [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/28465/20-п встановлено, що після скоєння ДТП відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, але провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є встановленою та підтвердженою. Відповідно до матеріалів справи, на момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір Обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 7155054 від 16.01.2020 року, укладеного ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо ризиків пов`язаних з експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130.000 (сто тридцять тисяч) гривень. 00 копійок та франшизою в розмірі 1500 ( одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. 15 липня 2020 року до позивача звернулися з заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) № 60422/1. Матеріалами справи встановлено, що вказана заява була розглянута, та на підставі рахунку № 1060153 від 03 червня 2020 року, страхового акту № 60422/1 від 26 червня 2020 року, платіжного доручення № 199834 від 30 червня 2020 року, страхового акту № 22631/51/920 від 06 жовтня 2020 року позивач відповідно до умов полісу № АО/7155054 від 16 січня 2020 року в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Porche», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 128 500 грн. 00 коп. Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, згідно вказаного вище позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved