Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем укладено кредитний договір №962947678, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язалося прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Згідно з додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до договору від 28.11.2018 №28/1118-01 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №962947678. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №20102022. відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №962947678 до відповідача в сумі 47463, 68 грн., з яких 11500,44 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 35963,24 грн. - заборгованість по відсоткам. 17.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачем укладено кредитний договір №10286-04/2021, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №29122021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №10286-04/2021 до відповідача в сумі 15387,30 грн., з яких 4100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 11287,30 грн. - заборгованість за відсотками. Спірні договори укладено з відповідачем в електронній формі на умовах публічної пропозиції (оферти) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Позивачем не здійснювалися нарахування штрафних санкції відповідачу за спірними договорами. Відповідач не виконував свої обов`язки за спірними договорами, в результаті чого має заборгованість у загальній сумі 62850,98 грн. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. 13.11.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №962947678, згідно з умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитного траншу у розмірі 3100 грн. зі строком повернення до 01.12.2021 за індивідуальною процентною ставкою 564% річних, що становить 1,55% на день, а останній зобов`язався повернути кошти кредиту в розмірі 3100 грн., сплатити проценти за користуванням ним в розмірі 1841,40 грн. (п. 1.3., 1.9.2., 1.14.2. кредитного договору від 01.10.2021 №962947678). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передав за це кошти. Згідно з додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до договору від 28.11.2018 №28/1118-01 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №962947678. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №20102022 відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу від 20.10.2022 №20102022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №962947678, заборгованість за основною сумою кредиту 11500,44 грн. та заборгованість по відсоткам 35963,24 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.10.2021 №962947678 за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 заборгованість відповідача становить 47463,68 грн., з яких 11500,44 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 35963,24 грн. - заборгованість по відсоткам. 17.04.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір №10286-04/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало фінансовий кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів до 16.05.2021 перерахованих у безготівковій формі на банківську картку, з процентною ставкою 1,60% в день, 584% річних, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (розділ І, ІІ кредитного договору від 17.04.2021 №10286-04/2021). 21.06.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору від 17.04.2021 №10286-04/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 27.06.2021, до сплати 7175 грн. 13.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору від 17.04.2021 №10286-04/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 14 днів до 26.07.2021, до сплати 9782,60 грн. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №29122021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 29.12.2021 до договору факторингу від 29.12.2021 №29122021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №10286-04/2021, заборгованість за основною сумою кредиту 4100 грн. та заборгованість за відсотками 11287,30 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.10.2021 17.04.2021 №10286-04/2021 за період з 29.12.2021 по 31.08.2023 заборгованість відповідача становить 15387,30 грн., з яких 4100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 11287,30 грн. - заборгованість за відсотками. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами становить суму, що зазначена у розрахунках заборгованості та в реєстрах прав вимоги до договорів факторингу. Судом встановлено, що дійсно 01.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №962947678, згідно з умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитного траншу у розмірі 3100 грн. зі строком повернення до 01.12.2021 за індивідуальною процентною ставкою 564% річних, що становить 1,55% на день, а останній зобов`язався повернути кошти кредиту в розмірі 3100 грн., сплатити проценти за користуванням ним в розмірі 1841,40 грн. Також судом встановлено, що дійсно 17.04.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір №10286-04/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало фінансовий кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів до 16.05.2021 перерахованих у безготівковій формі на банківську картку, з процентною ставкою 1,60% в день, 584% річних, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним. Проте суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Суд зауважує, що додатки до договорів про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування. Суд не приймає як доказ наявності заборгованості та її розміру, зазначені у розрахунку заборгованості, оскільки вважає ці документи недопустимим доказом, оскільки розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами. Суд вважає, що тільки банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами, проте вони суду надані не були. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за договором від 01.10.2021 №962947678 та договором від 17.04.2021 №10286-04/2021 Кредитний договір від 01.10.2021 №962947678 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений на суму 3100 грн. зі строком повернення до 01.12.2021 та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1841,40 грн. Відомості про дату зміну розміру суми кредиту та строку його надання суду не надані. Кредитний договір від 17.04.2021 №10286-04/2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем був укладений на суму 4100 грн. строком на 30 днів до 16.05.2021 перерахованих у безготівковій формі на банківську картку, з процентною ставкою 1,60% в день, 584% річних, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним. Крім того, судом встановлено, що кредитний договір від 17.04.2021 №10286-04/2021 неодноразово змінювався сторонами в частині строку надання кредиту, який відповідач остаточно мав повернути в строк 26.07.2021 в сумі 9782,60 грн. Відтак, з урахуванням приписів ч.1 ст. 1048 ЦК України нарахування відсотків за користування кредитом після 26.07.2021 є неправомірним. У суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене. суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог через їх недоведеність т а необґрунтованість. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed