Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

18 квітня 2024 року заявник звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю, більше п`яти років, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] , в період часу з 10.06.2010 року по 24.06.2023 рік. Свої вимоги представник заявника обґрунтував наступним. 22.04.1989 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (Заінтересована особа), який був зареєстрований Таборівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № II. Відданого шлюбу \\ подружжя [PERSON] є четверо дітей: 1. [PERSON] , [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] ; 3. [PERSON] . [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 20.05.2009 року виконкомом Габорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 09 зроблений в Книзі реєстрації народжень 20.05.2009 року); 4. [PERSON] . [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 25.08.2011 року виконкомом Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 19 \роблений в Книзі реєстрації народжень 25.08.2011 року). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.06.2010 року вказаний шлюб було розірвано. Незважаючи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний лише в 2010 році, дана сімейна пара ще в 2004 році повністю припинили спілкування та побачення. При цьому, [PERSON] змінив місце мешкання та оселився з [PERSON] (Заявницею) за адресою: [ADDRESS] , де і проживав до смерті. З того часу, між колишнім подружжям відсутні шлюбні, сімейні, інтимні, соціальні, побутові та інші відносини. Натомість [PERSON] , з початку 2000 років почала сумісно проживати з [PERSON] , який і є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] Але. на вимогу ст. 122, 133 СК України, у актових записах про народження дітей, зазначено батьків, які перебували у зареєстрованому шлюбі: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . За життя, [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що і стало причиною розірвання офіційного шлюбу. На підставі вироків суду, він реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, вперше, з 25.01.1991 року по 26.12.2003 рік. вдруге, з 18.03.2006 року по 22.08.2008 рік. Саме у зв`язку з тим, що [PERSON] вів асоціальний спосіб життя та своїми діями міг заподіяти шкоду матері та її дітям, з народження дітей ( [PERSON] та [PERSON] ) до часу смерті [PERSON] , не сповіщала останнього, що він значиться батьком дітей, які народжені не від нього. Тому, за життя, [PERSON] не знав про визнання за ним дітей та не міг знані про їх існування, так як з 2004 року взагалі не спілкувався і не бачився з колишньою дружиною, дітьми та вони проживали у різних населених пунктах. Як було вище зазначено, з початку 2000 років, [PERSON] з [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, вели спільний побут та виховували дітей, як народжених разом ( [PERSON] та [PERSON] ), так і дітей від першого шлюб ( [PERSON] та [PERSON] ). [INFO] [PERSON] помер. [INFO] помер [PERSON] . [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . видано Виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 39 від 27.07.2023 року). Незважаючи на те, що шлюб між Заявницею та [PERSON] не був офіційно укладений, вони з 2004 року спільно проживали, як чоловік та жінка, за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство (був наявний розподіл прав та обов`язків: прибирання, готування їжі. сплата комунальних платежів, тощо), мали спільний бюджет (який витрачали разом, купували продукти, товари, інше майно на користь сім`ї, втрачали кошти на спільні цілі та інтереси), спільних друзів, проводили спільний відпочинок. Загалом, вони фактично виконували права та обов`язки подружжя та сім`ї, без офіційної реєстрації шлюбу, що засвідчує між ними реальність сімейних відносин. Факт спільного проживання заявниці та [PERSON] , окрім іншого, підтверджується довідкою з місця проживання, виданою старостою Лисогірського старостинського округу Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Оксаною Маліченко (вих. № 358 від 15.04.2024 року), змістом якої є те, що [PERSON] з [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство в період часу з 2004 року по час смерті останнього - [INFO] . Окрім цього, організація поховання [PERSON] була повністю покладена на Заявницю та нею одноособово повністю сплачені кошти на вказане поховання. Також, Заявницею було організовано та оплачено виграти на поминальні обіди. Також, факт їх спільного проживання підтверджується наявністю у заявниці оригіналів документів поданих до суду (свідоцтво про смерть, довідки про судимість, довідка з місця проживання, заповіт, свідоцтво про право на спадщину та інше). Підсумовуючи зазначаю, що [PERSON] проживала фактично з 2004 року, разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу но день його смерті, однак не оформили належним чином свої відносини, тобто не зареєстрували шлюб, хоча вказані особи перебували у сімейних відносинах. Факт постійного, спільного проживання заявниці з [PERSON] разом, однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, з 2004 року (початок спільного проживання) по 24.06.2023 рік (дата смерті), можуть підтвердили сусіди, свідки та заінтересована особа. Підсумовуючи все вищевказане, на думку представника заявника, зазначеними обставинами у сукупності, підтверджено і засвідчено реальність сімейних відносин Заявниці та [PERSON] , які фактично з 2004 року спільно проживали однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] . Загальний строк спільного проживання вказаних осіб становить 19 років. Але підлягає доказуванню лише строк, при якому дані особи не перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах з іншими особами, тому реальний час спільного проживання вірно рахувати з дати розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , а саме з 10.06.2010 року по 24.06.2023 рік. Окрім цього, за життя, [PERSON] , набув у приватну власність 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 4825484600:01:000:0441, площею 4.7615 га. з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, па підставі свідоцтва на спадщину за законом від 01.1 1.2016 року виданого державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грушанською І.В. (спадкове майно). Державна реєстрація спільної часткової власності (1/2 частки) на вищезазначену земельну ділянку проведена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] (номер запису про право власності: 17281807, дата реєстрації: 01.11.2016 р.. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1076004848254). 19.05.2023 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В.. де зазначив, що все належне йому майно заповідає [PERSON] . [INFO] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті цивільного чоловіка, проте державний нотаріус повідомив заявниці, що за [PERSON] значаться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на підставі ч. 1 ст. 1241 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині. Інші спадкоємці, окрім вищевказаних осіб, відсутні (батьки спадкодавця давно померли). Але так як зазначені діти не являються рідними дітьми [PERSON] та народжені не від нього, заявниця вимушена звернутися до суду, для набуття статусу спадкоємця першої черги -дружини померлого, для подальшого усунення їх від права спадкування, шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як батька, з актових записів про народження дітей, так як на даний час, [PERSON] не має права звернутися до суду з відповідною судовою вимогою. За змістом п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Коли померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі уст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Також, встановлення факту спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] , призведе до зменшення плати податків та адміністративних зборів при оформленні спадщини. Представник заявника, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що заяву підтримує повністю, просив її задовольнити та справу слухати без його участі та участі заявниці. Заінтересована особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій вказала, що підтверджує факт проживання заявниці з [PERSON] , як чоловіка та дружини, просила заявлені вимоги задовольнити та справу слухати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявниці обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку, серед іншого, можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно норм частин 1 та 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживали однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення поняття «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п. Згідно вимог ч.4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Доводи заявниці, щодо спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки з 2010 року по день його смерті [INFO] , повністю підтверджені письмовими доказами, які були досліджені судом. Суд вважає, що заявниця довела належними доказами факт проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки з 2010 року по день його смерті [INFO] , а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved