Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2023 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що під час спільного проживання з відповідачем, у них не склались стосунки, є великі розбіжності в характерах, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. В зв`язку із цим, вони близько двох місяців не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, і після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, 16.05.2024 відповідач отримав за місцем фактичного проживання, таким чином останній, відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання, вчинення інших процесуальних дій, відзиву на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань ним подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2023 року Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 вересня 2023 року у Вознесенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис № 363. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі більше двох місяців разом не проживають, не підтримують шлюбні стосунки і не ведуть спільного господарства. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Крім того, позивачка у позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Разом з тим, слід зазначити, що статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище позивачки згідно свідоцтва про шлюб, було [PERSON] , відтак у присвоєнні їй прізвища [PERSON] слід відмовити, оскільки таке не було її дошлюбним прізвищем. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved