Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про поділ спільного майна подружжя вказуючи, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2003 року, який розірвано рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28.02.2022 року. За період перебування у шлюбі за спільні кошти було придбано транспортні засоби: легковий автомобіль Volkswagen Caravelle 2.5 TDI, 2001 року випуску та трактор колісний марки МТЗ-82 «Беларус», 2005 року випуску. Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 09.10.2023 року № 125/23 середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Caravelle 2.5 TDI, 2001 року випуску може складати 257910 грн, а середня ринкова вартість трактора марки МТЗ-82 «Беларус», 2005 року випуску може складати 201570 грн. Таким чином, загальна ринкова вартість вказаних транспортних засобів складає 459480 грн (257910 + 201570). Право власності на вказані транспортні засоби зареєстровано на відповідача, який після розірвання шлюбу користується ними одноосібно. У той же час позивач вказує, що дане майно має правовий режим спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними. А тому з врахуванням факту того, що вказане майно зареєстроване на праві власності за відповідачем, та виходячи із загальної вартості цього майна у розмірі 459480 грн, позивач вправі претендувати на грошову компенсацію вартості частки цього майна, яка у грошовому виразі складає 229740 грн. (128955 + 100755), яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у відсутності позивача, за результатами підготовчого засідання ухвалити судове рішення. Крім того, просить розподілити судові витрати (судовий збір). В підготовче засідання відповідач не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009, №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову (2297,40 грн.), що складає 1148,70 грн., а інші 50 відсотків судового збору, тобто 1148,70 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved