Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

у грудні 2023 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 24145-08/2022 від 31.08.2022 року в розмірі 31 200,00 грн і за договором про надання фінансового кредиту № 15021-07/2022 від 27.07.2022 року в розмірі 31 937,60 грн, а також 2 684,00 грн сплаченого судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 31.08.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24145-08/2022. Згідно умов вказаного договору відповідачу надано кредит в розмірі 4 000,00 грн, яку остання зобов`язалася повернути не пізніше 24.09.2022 року. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, заборгованість перед позивачем за вказаним договором становить 31 200,00 грн. Крім того, 27.07.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 15021-07/2022. Згідно умов вказаного договору відповідачу надано кредит в розмірі 7 000,00 грн, які відповідач зобов`язалася повернути не пізніше 19.08.2022 року. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, заборгованість перед позивачем за вказаним договором становить 31 937,60 грн. 14.04.2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 14042023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між ТОВ ФК «Інвеструм» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 05.02.2024 року, після передачі справи за підсудністю із Святошинського районного суду м. Києва, відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 57). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.08.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 24145-08/2022, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 4 000,00 грн, строком на 25 днів, тобто до 24.09.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50 % на добу, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також 27.07.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 15021-07/2022, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 7 000,00 грн, строком на 25 днів, тобто до 19.08.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,50 % на добу, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 14.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договорами про надання фінансового кредиту № 24145-08/2022 від 31.08.2022 року, № 15021-07/2022 від 27.07.2022 року, укладеними між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна», про що свідчать реєстри боржників № 1 та витяги з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 14.04.2023 року. Як встановлено судом, ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за спірними договорами виконало в повному обсязі. Однак, після отримання кредитних коштів відповідач не виконала зобов`язань, визначених договорами, порушила умови щодо погашення кредитів та нарахованих відсотків за їх користування. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконує, станом на 07.12.2023 року [PERSON] має заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 24145-08/2022 від 31.08.2022 року, в розмірі 31 200,00 грн, що складається з: 8 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 23 200,00 грн - заборгованості за відсотками і за договором про надання фінансового кредиту № 15021-07/2022 від 27.07.2022 року, в розмірі 31 937,60 грн, що складається з: 7 680,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 24 257,60 грн - заборгованості за відсотками. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «Інвеструм» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача. Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами доведено те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та не сплатила борг за кредитними договорами, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved