Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить визнати дійсним договір № 1877 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 29 листопада 1999 року між [PERSON] та колективним сільськогосподарським підприємством ім. Дімітрова, на Універсальній Товарній біржі «Віконт Т». В обґрунтування свого позову вказує, що 29 листопада 1999 року між її батьком [PERSON] та КСП ім. Дімітрова на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» був укладений договір № 1877 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] та внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вищевказану квартиру. Оскільки відповідно до\~статті 227 ЦК УРСР\~було передбачено, що договір купівлі продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час вона не має можливості розпорядитися вказаною квартирою, шляхом прийняття її у спадщину та оформлення права власності. У зв`язку з тим, що на даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу квартири померла, то нотаріально посвідчити такий договір неможливо, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки, вказані в мотивувальній частині ухвали впродовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Воскресенської селищної ради Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 листопада 1999 року [PERSON] та КСП ім. Дімітрова на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» уклали договір № 1877 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір зареєстрований в МБТІ за реєстровим № 63. Згідно відповіді на запит Головного управління статистики у Миколаївській області від 05.03.2024 року № 03.2-11/409-24, колгосп імені Димитрова 08.05.2009 року вилучено з ЄДРПОУ на підставі дії державного реєстратора Жовтневої райдержадміністрації від 06.05.2009 року № 15111170015007940. Відповідно до рішення Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 20 липня 2016 року № 5 вул. Леніна с. Грейгове перейменована на вул. Івана Богуна. [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть [NUMBER] ). Згідно довідки від 12.09.2023 року № 388, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1985 року, на день відкриття спадщини за вищезазначеною адресою, в тому числі, була зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 20 листопада 2001 року по теперішній час. Відповідно до копії свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] , відкрилася спадщина. За змістом\~статті 1261 ЦК України, [PERSON] , як дочка померлого належить до спадкоємців першої черги за законом. До складу спадщини, у відповідності до\~статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до листа державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Оксани Краснікової від 22.11.2023 року № 790/02-14, вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що договір купівлі-продажу квартири від 29 листопада 1999 року не був посвідчений нотаріально. Враховуючи, що підставою відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії є невідповідність правовстановлюючого документа вимогам законодавства, та неможливість на даний час приведення спірного договору у відповідність із законодавством України через смерть однієї зі сторін цього договору, право позивача, щодо спадкування нерухомого майна визнається порушеним, та підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки спірний договір було укладено 29 листопада 1999 року, до спірних правовідносин необхідно застосувати\~ЦК Української РСР. Відповідно до\~статті 4 ЦК УРСР\~цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі\~статтею 41 ЦК УРСР\~угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статті\~227,\~47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню. На час укладення спірного договору чинним був\~Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажуквартири, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажуквартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою\~статті 47 ЦК УРСР\~передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно зі\~статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~(1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Як убачається з матеріалів справи, реєстрація МБТІ за [PERSON] права власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого універсальною товарною біржою «Віконт Т» 29.11.1999 року, а не нотаріусом, станом на березень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем КСП ім. Дімітрова та покупцем [PERSON] . Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в МБТІ, тому [PERSON] на підставі статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~і статті 49\~Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на квартиру [ADDRESS] . З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору [PERSON] помер [INFO] . Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved