Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в\~суд із\~позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування доводів посилається на те, що позивач є власником 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [PERSON] є власником іншої 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності. Вказує, що у вказаному будинку зареєстрований [PERSON] (відповідач), який не проживає у будинку протягом тривалого часу (більше 8 років), що стверджується свідченнями сусідів та актом обстеження. Вимоги мотивує\~тим,\~що прописка\~відповідача є\~перешкодою у\~ користуванні та розпорядженні житлом на власний розсуд, у зв`язку з чим, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 04.04.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 11:00 годину 27.05.2024 року. Представник позивача-адвокат Новікова І.С., яка діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1121038 від 27.03.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/865 від 08.02.2013 року) подала до суду заяву (вх.№4050) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач відзив\~на позовну\~заяву не\~подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою про отримання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з доданими до позову документами (отримано [PERSON] , а.с.25). Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua.\~ Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалам. Заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надійшло. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлена про відкриття провадження. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою [PERSON] про отримання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з доданими до позову документами (а.с.24). Письмових пояснень шодо позову не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-709цс16). Судом встановлено,\~що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа №18/2021, зареєстрованого в реєстрі за №251 від 19.03.2021 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нрухоме майно про реєстрацію права власності №249062270 від 19.03.2021 - [PERSON] , [INFO] (позивач) є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] (третя особа) є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі Договору про надання в бестрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності. серії/номеру: 770/71 від 03.02.1971 року, виданого Свалявською державною нотаріальною конторою Закарпатської області, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №370583748 від 20.03.2024. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Спірні правовідносини регулюються положеннями статті 405 ЦК України відповідно до положень якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При розгляді справи, суд бере до уваги, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин та враховує, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення; ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З доданого до позову акту обстеження № 58 від 23 лютого 2024 року про фактичне проживання (не проживання) особи на території Свалявської міської територіальної громади, складеного у присутності двох свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] . суд встановив, що [PERSON] , [INFO] у будинку [ADDRESS] не проживає більше 8 років. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (правова позиція Верховного Суду у постанові від 16.01.2021 року: "у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням"). Суд встановив, що [PERSON] без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] тривалий час (більше 8 років), жодного разу не з`явився в ньому, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, порушив порядок користування житловою площею, що свідчить про втрату інтересу до спірного житла, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] є обгрунтованими та доведеними. Відповідно до п. 50 Порядку визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування). Відповідно до ст.264 ЦПК України-під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст.89 ЦПК України-суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду\~на вище\~наведене,\~на підставі\~встановлених та\~перевірених в\~судовому засіданні доказів,\~ аналізуючи надані\~позивачем докази\~на обґрунтування\~позовних вимог,\~а саме\~дані,\~які містяться\~в копіях\~документів та\~матеріалах, враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт відсутності [PERSON] (відповідача) понад встановлені строки у житловому приміщенні, яке за законом належить [PERSON] та [PERSON] (позивачу, третій особі), суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved