Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди. У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 16.11.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (далі - позивач) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №142630а0к3, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», номерний знак [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2021 [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП, за вчинення ДТП, що сталась 09.08.2021 за участю автомобілів «Toyota», номерний знак [NUMBER] та «Subaru», д/н [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, на підставі якої було складено страховий акт ARX2924251 від 27.09.2021, відповідно до якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 96643,42 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 76041,30 грн страховиком відповідача. Отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 20602,12 грн і у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього, а тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», що становить 20602,12 грн та судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.04.2024 було відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у засідання суду не з`явився, при цьому, у своїй позовній заяві просив розглянути справу за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» до судового засідання не з`явився, 04.06.2024 через систему «Електронний суд» подав пояснення щодо позову та просив судовий розгляд справи провести за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.11.2020 між АТ «Страхова компанія «АРКС» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №142630а0к3, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядження транспортним засобом «Toyota Rav 4», номерний знак [NUMBER] (а.с.9-16). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2021 по справі №752/20404/21, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Як вбачається з тексту вказаної постанови, [PERSON] 09.08.2021 приблизно о 12 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Subaru», д/н [NUMBER] , в м. Києві, по вул. Тарасівська, 30, порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4», номерний знак [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду , лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 17.08.2021 [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 09.08.2021 і яка є страховим випадком відповідно до умов добровільного страхування цивільної відповідальності (а.с.17). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями статті 29 вищезазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АRХ2924251 від 27.09.2021, умов Договору страхування №142630а0к3 від 16.11.2020, розмір страхового відшкодування склав 96643,42 грн, яке було сплачено позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, згідно платіжного доручення №822560 від 29.09.2021 (а.с.20-26). Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200591128 (а.с.29), за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Subaru», д/н [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована, позивач звернувся із заявою до відповідної юридичної особи. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 76041,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24043 від 22.02.2022 (а.с.27). Разом з тим, вказаних витрат не достатньо для відшкодування шкоди в повному обсязі, а різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», що становить 20602,12 грн слід стягнути з винної в ДТП особи. 24.08.2022 позивач звернувся в досудовому порядку до [PERSON] з претензією вих. №0019155/ІНС на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 20602,12 грн (а.с.28). Відповідач на претензію не відповів, на рахунок позивача від [PERSON] кошти не надійшли, збитки відповідачем до теперішнього часу не відшкодовані. Відповідно до п.3 ст.30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.9 93 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Як передбачено ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Слід також зазначити, що якщо потерпілий звернувся до страховика, при цьому, страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 20602,12 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved