Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Ширяєве Путивльського району Сумської області помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка (спадкова справа № 67/2016 від 10.10.2016), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 5,3730 га, а також житловий будинок [ADDRESS] . В той же час, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0283 га, кадастровий № 5923888200:08:000:0098, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з розбіжностями у її місцезнаходженні, зазначеному в державному акті на право приватної власності на землю та у витязі з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 1,0283 га, кадастровий № 5923888200:08:000:0098, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039814 від 24.03.2001, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , а витрати по справі просила покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за відсутності його представника, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Ширяєве Путивльського району Сумської області помер [PERSON] , чоловік позивача, який на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5, 6, 7). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Пустовойтовим І.В. 10.10.2016 було заведено спадкову справу № 67/2016 (а.с. 8). Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, інші спадкоємці - діти померлого відмовилися від прийняття спадщини (приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 67/2016 від 10.10.2016), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,3730 га, розташовану на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області, належну померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039814 від 24.03.2001, а також житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10, 34-38). Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0283 га, належну померлому на підставі вказаного державного акту, позивач не може у зв`язку з розбіжностями у місцезнаходженні зазначеної земельної ділянки, зазначеному в державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку, що видно з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2024 № 20/02-31 (а.с. 18). З фотокопії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ № 039814 від 24.03.2001 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Князівської сільської ради народних депутатів від 22.02.2001 є власником земельної ділянки загальною площею 6,401 га (складається з двох земельних ділянок площею 5,373 га та 1,028 га), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 11). В той же час, згідно даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.03.2024, [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Князівської сільської ради від 22.02.2001 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.03.2001 серії ІІ-СМ № 039814, є власником земельної ділянки «сіножаті», площею 1,0283 га з кадастровим № 5923888200:08:000:0098, розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12-17). Пунктами 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" визначено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні. Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та відсутність можливості у спадкоємця оформити спадщину в позасудовому порядку, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. З урахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved