Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

Адвокат Шумейко Ярослав Віталійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що позивач разом з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Стаханівського міського суду Луганської області від 08.08.2011року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вказані факти, на думку позивача, можуть розцінюватися, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність важливого ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Крім того, зазначив, що відповідач у матеріальному забезпеченні дитини не бере участі, а забезпеченням їх спільної дитини займається тільки позивач. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 05.05.2023 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 26.10.2023 року задоволено клопотання представника позивача, замінено третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради на Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 30.01.2024 року задоволені клопотання представника позивача про виклик свідків, зобов`язано Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 12.03.2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач та її представник , позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст.128ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У судове засідання представник третьої особи Служба у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст. 280 ЦПК України , а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦК України. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач [PERSON] у матеріальному забезпеченні дитини не бере участі, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням. Допитана у якості свідка позивач [PERSON] підтвердила, що відповідач [PERSON] у матеріальному забезпеченні дитини не бере участі, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.11.2009 року (а.с. 16). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи за № 6328019129 від 20.11.2015 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована проживаючою за адресою: [ADDRESS] ( а.с.12). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи за № 6328-5000349935 від 26.03.2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрованим проживаючим за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] ( а.с.17). Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 1» ХМР, де [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка№ 1» Харківської міської ради, згідно укладеної декларації про вибір лікаря, який надає первинну допомогу. Останнє відвідування поліклініки дитиною відбулося 04.10.2021 року у супроводі матері. ( а.с.19) Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи за № 2112-5002820781 від 19.06.2023 року [PERSON] , [INFO] зареєстрованим проживаючим за адресою: [ADDRESS] ( а.с.63). Відповідно до довідки Міжгірського ліцею № 1 Міжгірської Селищної ради за № 44 від 07.03.2024 року [PERSON] , [INFO] навчається у 8-В класі Міжгірського ліцею № 1 Міжгірської селищної ради ( а.с.101). Відповідно до висновку Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області № 01-02/64 від 06.02.2024 року, Служба у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області , як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 98-100). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав відповідача буде підставою для визначення статусу дитини та надання їй державних гарантій соціального захисту, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, частиною 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України встановлено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, згідно до матеріалів справи інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні не надано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), відповідачем також не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи матеріальний стан відповідача, а також вік дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частині з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.04.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а також судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved