Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

24 жовтня 2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войстрік Олена Василівна, просили: - Визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк терміном 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . - Визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк терміном 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . - Визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк терміном 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько Позивача [PERSON] та дідусь Позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,064 га, кадастровий номер 3221887801:02:053:6005, за адресою [ADDRESS] . Позивачі є єдиними спадкоємцями померлого. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів в рівних частках, по 1/3 частці кожному, своєму синові [PERSON] , онукові [PERSON] , онуці [PERSON] (прізвище до розірвання шлюбу [PERSON] ). Позивачами було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не були обізнані про те, що наявний заповіт на їх користь. Так, спадкоємці за заповітом не зверталися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Позивачі вважають, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню виходячи з наступного. Останній рік до своєї смерті [PERSON] хворів та проживав зі своїм онуком позивачем [PERSON] . Після настання трагічної події - смерті [PERSON] , невдовзі почалася війна. 24.02.2022 року російська федерація напала на Україну, у зв`язку з чим указом Президента України №64/2022 було введено військовий стан на всій території України. На час активних бойових Позивачам прийшлось покинути місто Київ. Внаслідок російської агресії звичайне життя багатьох українців змінилося і Позивачів також. Так, позивач [PERSON] , син [PERSON] , у якого були ключі від його квартири (в якій були його особисті речі і де знайдено заповіт), з початку березня 2022 року виїхав до м. Одеси, де вів активну волонтерську діяльність в умовах воєнного стану. Також, документи на спадкове майно, оригінал свідоцтва про смерть були у нього, до квартири [PERSON] не було доступу. Ще одна причина - неможливість подання заяв про прийняття спадщини до нотаріуса. У телефонній розмові в нотаріальній конторі пояснили, що з початку широкомасштабної війни в Україні законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття та послались на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Це також було підтверджено інформацією із засобів масової інформації. Позивачі вважали, що не пропустили строк на прийняття спадщини. Крім того, як стало відомо пізніше, лише з 29 червня 2022 року стали діяти нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Відповідно до Постанови КМУ від 24.06.2022 року №719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.07.2022 року перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, строк для прийняття спадщини збільшився до 10 місяців, але про це Позивачам не було відомо, вони чекали закінчення воєнного стану в Україні та щоб рідний син [PERSON] - позивач [PERSON] оформив на себе спадщину після повернення з м. Одеси. Про заповіт [PERSON] не повідомляв. Лише у серпні 2023 року, перебираючи у квартирі [PERSON] речі, серед документів позивачі відшукали заповіт, про існування якого їм стало відомо випадково. 17.10.2023 року Позивачі звернулись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину та отримали постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, додатково нотаріус рекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно інформації нотаріуса, після смерті [PERSON] , спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. З урахуванням необізнаності спадкоємців про наявність заповіту, дії воєнного стану в Україні, тимчасове відключення реєстрів нотаріальних дій, на підставі ст.1272 ЦК України позивачі просили визначити додатковий строк тривалістю у три місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 24 жовтня 2023 року визначено суддю для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 30 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. За змістом положень ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 06.12.2023 року на електронну адресу суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. надійшов лист, в якому остання просить розгляд справи проводити за її відсутності. 06.12.2023 року з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, до суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача Київської міської ради - М.С.Харитонова, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву відповідач висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розгляд справи проводити за відсутності представника Київської міської ради. 02.04.2024 року представником позивачів - адвокатом Іванченко О.І. подано до суду відповідь на відзив. 02.04.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Іванченко О.І. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача та третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войстрік Олена Василівна у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] підтвердив суду, що він є рідним сином померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] - є його рідною донькою, а позивач [PERSON] - рідним племінником. Після смерті його батька [PERSON] , який приходився рідним дідусем позивачам [PERSON] та [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Останній рік до своєї смерті [PERSON] хворів та проживав зі своїм онуком позивачем [PERSON] . Невдовзі після смерті батька почалася війна, і він змушений був виїхати до м. Одеси, де проживав у друга, займався волонтерством. Ключі від квартири батька були у нього, і туди ніхто не міг потрапити. Документи на спадкове майно, оригінал свідоцтва про смерть були у нього. Він намагався у телефонній розмові з`ясувати у нотаріуса порядок прийняття спадщини в умовах воєнного стану, йому пояснили, що з початку широкомасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України було зупинено на весь час дії воєнного стану перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Тому він вважав, що не пропустив строк на прийняття спадщини. Виявилось, що лише з 29 червня 2022 року стали діяти нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Таким чином, строк для прийняття спадщини збільшився до 10 місяців, але про це йому не було відомо, він чекав закінчення воєнного стану в Україні. Про наявність складеного заповіту він нічого не знав. У серпні 2023 року у квартирі свого батька серед інших документів він виявив заповіт. За заповітом [PERSON] все своє майно заповів в рівних частках, по 1/3 частці кожному, своєму синові [PERSON] , онукові [PERSON] , онуці [PERSON] . 17.10.2023 року Позивачі звернулись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину та отримали постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачі є єдиними спадкоємцями померлого. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивачів [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.05.1967 року Дарницьким бюро ЗАГС м. Києва. (а.с.36) У свою чергу, позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.08.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва. (а.с.37). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2022 року було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 4 квітня 2015 року Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області, актовий запис №72. Після розірвання шлюбу відновлено відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с.ю38-39) Отже позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною онукою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.33), є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.10.1960 року Сталінським бюро ЗАГС м. Києва. (а.с.34) У свою чергу, позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19/03/1986 року Дніпровським відділом ЗАГСу м. Києва. (а.с.35). Отже позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 16 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , уродженець села Даріно Суджанського району Курської області, Росія, РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , по 1/3 (одній третій) частці кожному. (а.с.16) Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Ліаною Володимирівною та зареєстровано в реєстрі за №112, серія та номер бланка: НМН 348265, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67212116 від 16.02.2021 року. (а.с.17) Квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,3 кв.м, з яких житлової площі 30,0 кв.м у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі: - Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.12.1998 року Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, згідно з яким вказана квартира належала [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. На підставі вказаного свідоцтва квартира була зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та записана у реєстрову книгу за №238 10 січня 1999 року (а.с.19); - Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.09.2018 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON], як спадкоємцю майна його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі з урахуванням частки майна, від якого відмовився на його користь син померлої - [PERSON] , та яке складається з: 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На підставі вказаного свідоцтва 24.09.2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним нотаріусом було внесено відповідний запис про право власності за номером: 28053960 (а.с.20-21); - Договору дарування частини квартири від 19.12.2019 року. Відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , подарував [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.12.1998 року Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.22-23) Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] складений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна складений 03.12.2009 року начальником Київським міським БТІ Трофіменком І.В., номер інвентаризаційної справи: 7266. (а.с.24-25) Земельна ділянка, площею 0,064 га, кадастровий номер 3221887801:02:053:6005, яка розташована за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для колективного садівництва, належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-КВ №109363, виданого 20.01.1999 року головою Старопетрівської сільської ради народних депутатів Козирем В.М., на підставі рішення виконкому Старопетрівської сільської ради народних депутатів від 22.07.1998 року №82. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, право власності на вказану земельну ділянку зареєстрована за [PERSON] , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1804930432218. (а.с.26-27) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , уродженець села Даріно Суджанського району Курської області, Російська Федерація, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.11.2021 року Київським відділом державної реєстрації смерті у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №25916. (а.с.14) Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ч.1 ст.1221 ЦК України). Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. (ч.2 ст.1221 ЦК України). Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місцем відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право". Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.29) 17.10.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого (ст.ст.1269, 1270 Цивільного кодексу України). Було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом. 17.10.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого (ст.ст.1269, 1270 Цивільного кодексу України). Було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом. 17.10.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого (ст.ст.1269, 1270 Цивільного кодексу України). Було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74368805 від 17.10.2023 р., відомості про заведену спадкову справу після смерті [PERSON] відсутні (а.с.18). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (ст.1233 Цивільного кодексу України). За правилами ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.ч.1, 3 ст.1268 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові Верховного Суду від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17 сформовано правовий висновок, відповідно до якого: «Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.» Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 07.10.2020 у справі №478/1804/17-ц, від 25.03.2020 у справі №642/2539/18-ц. Крім того, варто відзначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ),у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває зараз. Згідно з пунктом 3 Указу, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Таким чином, необізнаність позивачів про наявність заповіту, складеного їхнім родичем [PERSON] ще задовго до своєї смерті, а також загальновідомий факт повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та введення у зв`язку з цим воєнного стану, є поважними причинами, які перешкоджали позивачам подати відповідну заяву в межах шестимісячного строку, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців при поданні заяв про прийняття спадщини, така необізнаність позивачів тривала аж до моменту виявлення позивачами складеного [PERSON] заповіту в квартирі за місцем проживання померлого, який за своє життя не повідомив позивачам про наявність такого заповіту, а тому строк для прийняття спадщини був пропущений ними з поважних причин. Жодних доказів на спростування доводів позивача, матеріали справи не містять. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до положень статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войстрік Олена Василівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд встановлює [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємцям за заповітом щодо майна померлого[INFO] [PERSON] , додатковий строк 3 (три) місяці для подання заяв про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved