Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 11.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 8979016. Надалі, за відповідним договором № 103-МЛ від 28.08.2023 року укладеним із первісним кредитором, позивач набув право вимоги за зазначеним кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 15\~615 гривень 20 копійок (а.с. 1 4). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 63, 69, 70). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 11.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8979016 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 4 000 гривень 00 копійок на строк 105 днів із процентною ставкою 3,00 % за день (а.с. 6 14, 15, 16 21, 22, 23). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням № 97888849 від 11.04.2023 року та відомістю про щоденні нарахування і погашення за договором (а.с. 24, 27 28). Надалі, позивач уклав відповідний договір відступлення прав вимоги із вказаним кредитором відповідача за наведеним кредитним договором, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по укладеному договору кредиту. Зокрема, за договором відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28.08.2023 року укладеним між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 8979016 від 11.04.2023 року (а.с. 29 33, 34, 35, 36). При цьому, відповідачу було надіслано письмові вимогу-повідомлення, повідомлення про відступлення права вимоги та досудову вимогу по вказаному кредитному договору, що підтверджується відповідними письмовими листами (а.с. 37, 38, 39, 40 42). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Із наданої позивачем на підтвердження своїх вимог виписки з особового рахунку за кредитним договором вбачається, що відповідач має заборгованість за договором № 8979016 від 11.04.2023 року на загальну суму 15\~615 гривень 20 копійок (а.с. 26). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved