Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості\~ за\~ кредитним\~ договором\~ в сумі 49382,20\~ грн. та\~ судових\~ витрат,\~ пов`язаних\~ з\~ розглядом\~ справи, свої вимоги мотивує тим, що 03.02.2022\~ року між ТОВ «Авентус Україна» та\~ [PERSON] \~ було укладено електронний договір № 5484991 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 14000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , на строк\~ 360 днів, з терміном повернення 29.01.2023, зі сплатою відсотків 1,99% в день. Станом на 30.01.2024 року заборгованість за кредитом складає 66098,20 грн., яка\~ складається з\~ 14000,00 грн. сума кредиту та 52098,20 грн. нараховані проценти. В подальшому,\~ 29.05.2023 року між ТОВ «АвентусУкраїна» та ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 49382,20 грн., сплачений\~ судовий\~ збір в\~ розмірі 2422,40 грн. та\~ витрати\~ на\~ правничу\~ допомогу в розмірі 10000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність (а.с.64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала\~ відзив в\~ якому\~ проти\~ позовних\~ вимог\~ заперечує,\~ прохає\~ провадження у\~ справі\~ закрити\~ та справу\~ розглянути\~ у\~ її відсутності.(а.50-57) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 5484991, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 14000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,99 % в день, та строком 360 днів. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А671330».\~ Кошти в сумі 14000,00 грн. надано відповідачу шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] .(9-14,26-27) Умовами договору був визначений обов`язок відповідача повертати суму отриманого кредиту відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту до споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору . Згідно\~ листа\~\~ АТ\~ «Універсал Банк» № БТ/2999 від 01.05.2024 року\~ в\~ ході\~ детальної перевірки\~ банком\~ було встановлено,\~ що\~ на\~ ім`я\~ [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було\~\~ емітовано\~\~ платіжна\~ картка\~\~\~ №\~ [NUMBER] . 03.02.2022 на\~ вказаний\~ картковий\~ рахунок надходили\~\~ грошові\~ кошти\~ в\~ сумі\~ 14000,00 грн. (а.с.91). Згідно договору факторингу № 29.05/23-Ф\~ від 29.05.2023 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.15-20). Згідно картки обліку договору заборгованість відповідача за кредитним договором № 5484991 від 03.02.2022 року складає: 14000, 00 грн. основний борг, 35382,20 грн. нараховані проценти (а.с. 21). В позові ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ставить питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000,00\~ грн., нараховані проценти 35382,20 грн. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Сума заборгованості 49382,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На переконання суду витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. заявлені позивачем не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи і безумовно є занадто завищеними. А тому, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. будуть відповідати зазначеним вимогам. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами, та суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 3000,00 грн. Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2147,20 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved