Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зазначивши в позові, що 24.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було\~укладено\~договір \~№3626907 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. У відповідності до умов [PERSON] отримав позику у розмірі 13400,00 гривень на 360 днів шляхом переказу на його банківську карту Договір споживчого кредитування підписаний відповідачем. Відповідно до умов договору були нараховані відсотки, за користування кредитом, які відповідачем не були погашені. Крім того, у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом, за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Станом на 01.12.2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №3626907 від 24.04.2023 року. 10.11.2023 року між ТОВ\~ «Лінеура Україна»\~ \~ та\~ ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір факторингу №10112023 від 10.11.2023 року, згідно з яким між ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «УМ Факторинг» право вимоги за договором №3626907 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.04.2023 року. Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 року, ТОВ «УМ Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача на 109880,00 грн. Просив стягнути \~з відповідача\~на його користь\~ заборгованість в розмірі, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві, просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в\~судове \~засідання не\~з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України. Відзив від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Предметом спору в даному провадженні є договірні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено,\~що\~\~24.04.2023\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір №3626907 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 12-21). За стандартизованою формою, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, викладена в Паспорті споживчого кредиту (а.с. 22-23). 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір факторингу №10112023 від 10.11.2023 р. (а.с. 6-9). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог №1 від 10.11.2023 року, ТОВ «УМ Факторинг» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно довідки №3693 від 30.11.2023 року, компанією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків було перераховано кредит, відповідно до умов договору №3626907 на суму 13400,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Компанію ТОВ «Універсальні платіжні рішення» внесено до державного реєстру фінансових установ та ним отримано Ліцензію Національного банку України №3 від 11.11.2013 року. Між підприємствами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про переказ коштів №ФК-19/03-21 від 12.03.2019 року (а.с. 24). Аналогічна інформація міститься у витребуваній судом довідці №297 від 27.03.2024 року, згідно якої компанією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків було перераховано кредит, відповідно до умов договору №3626907 на суму 13400,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , проведеної 24.04.2023 року через сервіс платежів «iPay.ua» (а.с. 49). Розмір заборгованості повністю підтверджується Випискою про рух коштів по банківській карті № [NUMBER] за період з 24.04.2023 року по 27.04.2023 року, яка належить [PERSON] (а.с. 51-52). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача повністю суму заборгованості за кредитним договором. Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: Договір про надання правничої допомоги №15/12/2023 від 01.12.2023 року, Актом №132 обсягу наданої правничої допомоги від 08.12.2023 року. Загальна вартість наданих послуг за час дії договору склала 6000 грн. Вказану суму витрат на правову допомогу представником позивача і заявлено до стягнення. Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та

Outcome: approved