Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 02 вересня 2016 року Ірпінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 282. Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням про сім`ю. Спільне господарство разом не ведеться. Сім`я фактично припинила своє існування. Ухвалою від 06.02.2023 за вказаним позовом відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 20.03.2023 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08.05.2023 зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою суду від 30.01.2024 поновлено провадження у справі. 22 травня 2024 року від представника позивача адвоката Докукіної Т.В. надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 16 500,00 грн. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. 23.05.2024 від представника відповідача адвоката Присяжнюк А.В. надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, зазначила, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Щодо розміру витрат позивача на правову допомогу, вважає їх необґрунтованими, просила їх відхилити в повному обсязі. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 282, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.09.2016. Прізвище чоловіка та дружини після шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 04 грудня 2019 року виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпеня Київської області, актовий запис № 66. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 112\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивач просить стягнути витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 16\~500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду, представником позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 6/24 від 15.01.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Докукіною Т.В., додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 20221212 від 12.12.2022, акт наданих послуг від 23.04.2024, квитанція серії КВ № 20240326 від 26.03.2024 по сплату за послуги про надання правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн., квитанцію на суму 8500,00 грн. Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. У даному випадку суд приходить до висновку про те, що визначений представником позивача [PERSON] розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом та значенням справи для сторін. Суд вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги. Зокрема, вказана справа є незначної складності, має місце усталена судова практика розгляду справ цієї категорії. У зв`язку з цим вивчення та аналіз норм законодавства, судової практики, проведення консультації, вивчення наданих клієнтом документів, складання клопотань та подача їх до суду, беручи до уваги кваліфікацію та досвід адвоката, не можна вважати достатньо обґрунтованими та пропорційними предмету спору. Таким чином, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, характер та складність виконаної адвокатом роботи, з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved