Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 48111 грн. Мотивував позовні вимоги тим, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08 лютого 2022 року о 18 год. 15 хв. на 13 км + 300 м автодороги «Львів Шегині» в с. Конопниця Львівського району Львівської області, внаслідок якої транспортні засоби сторін отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту у розмірі 130000 грн. Водночас, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 09 вересня 2022 року, вартість матеріального збитку власника транспортного засобу марки «Сузукі» номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, становить 205128 грн., а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 27017 грн. Таким чином, вартість невідшкодованого збитку позивачу становить 48111 грн. Зазначив, що попередній розмір витрат на правову допомогу, які поніс позивач, становить 10000 грн. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 08 квітня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказав, що між ним та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 21 січня 2022 року укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР.207823020, відповідно до якого встановлено ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000 грн., за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого у розмірі 260000 грн. 06 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звернення позивача 05 травня 2022 року складено Звіт № SOS-220408-241566 про оцінку вартості (розміру) збитків, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 364733 грн. 13 коп. з ПДВ, вартість ремонту з коефіцієнтом зносу становила 148443 грн. 41 коп., ринкова вартість транспортного засобу до моменту ДТП склала 191916 грн., залишкова вартість автомобіля становила 67850 грн. 69 коп. Вказав, що згідно вищезгаданого звіту, завдана майнова шкода позивачу становила 124065 грн. 54 коп., яка не перевищувала суму ліміту страхового відшкодування та виплачена [PERSON] страховою компанією. Однак, до позовної заяви долучено висновок експерта № 48/22 від 12 вересня 2022 року, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу склала 205128 грн., вартість відновлюваного ремонту станом на момент огляду 09 вересня 2022 року становила 420739 грн. 02 коп., ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП станом на момент огляду 09 вересня 2022 року склала 205128 грн., а вартість транспортного засобу у пошкодженому стані становила 27017 грн. Відтак, згідно вказаного висновку експерта, завдана майнова шкода збільшилась, внаслідок чого позивач звернувся в суд, однак такий висновок не можна вважати належним та допустим доказом у даній справі, оскільки він складений після спливу 7-ми місяців від дати ДТП. 08 квітня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, яке мотивоване відсутністю належного та допустимого висновку експерта в матеріалах справи. Просив провести експертне дослідження за результатами письмових доказів. 11 квітня 2024 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого вказав, що Звіт № SOS-220408-241566 про оцінку вартості (розміру) збитків при наявності висновку експерта є менш значимий. Крім цього, долучений висновок експерта № 48/22 від 12 вересня 2022 року є належним та допустимим доказом, оскільки судовим експертом дотримано всі необхідні вимоги для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Додатково вказав, що вказаний висновок експерта мав доказове значення під час розгляду справи № 461/1377/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна», про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ДТП. Вказав, що відповідач [PERSON] брав активну участь під час розгляду вищевказаної судової справи, однак своїх заперечень стосовно висновку експерта не висловлював. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Щодо поданого клопотання відповідачем про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами письмових доказів слід вказати, що в матеріалах справи наявний висновок № 21/22, що підготовлений 09 вересня 2022 року судовим експертом Онишко Р.М., який обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, для подання до суду. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, оцінку якому надано судом у рішенні Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2023 року, яке набрало законної сили, по справі № 461/1377/23, провадження № 2/450/1174/23. Стороною відповідача не доведено невідповідності вказаного висновку вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року та № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року. Крім цього, відповідач не був позбавлений за результатами наявних у нього Звіту № SOS-220408-241566 від 05 травня 2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків та висновку експерта № 48/22 від 12 вересня 2022 року судової транспортно-товарознавчої експертизи дотриматись вимог ч. 3 ст. 102 ЦПК України, яка визначає, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Отже, мотиви відповіді на відзив щодо безпідставного затягування судового розгляду відповідачем знайшли своє підтвердження. Відтак, суд приходить до переконання, що клопотання відповідача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні 08 лютого 2022 року о 18 год. 15 хв. на 13 км + 300 м автодороги «Львів Шегині» в с. Конопниця Львівського району Львівської області дорожньо-транспортної пригоди, який керуючи автомобілем марки «Рено» номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався в безпеці, чим порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України, та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Сузукі» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказане, винуватість відповідача у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Відтак, саме відповідач несе майнову відповідальність за завдану шкоду. Згідно п.\~22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За п.\~9.4\~ст.\~9\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «Сузукі» номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] Витягом з поліса ЕР №207823020 встановлено, що автомобіль марки «Рено» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна». Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 06 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Із виписки по карті позивача від 22 лютого 2023 року вбачається, що 20 травня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» перерахувала на його рахунок 124065 грн. 54 коп. страхового відшкодування. Випискою по карті позивача від 07 березня 2024 року встановлено, що 09 січня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» добровільно перерахувала на його рахунок грошові кошти у розмірі 5934 грн. 46 коп. недоплаченого страхового відшкодування на підставі рішення суду у справі № 461/1377/23. Відтак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила позивачу страхове відшкодування в межах суми страхового ліміту у розмірі 130000 грн. Висновком № 21/22, який підготовлений 09 вересня 2022 року судовим експертом Онишко Р.М. для подання до суду, встановлено наступні вартісні показники. Ринкова вартість транспортного засобу марки «Сузукі» номерний знак [NUMBER] до момент його пошкодження у ДТП складає 205128 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування ПДВ станом на 09 вересня 2022 року становить 420739 грн. 02 коп. Вартість зазначеного автомобіля після його пошкодження у ДТП становить 27017 грн. без урахування ПДВ. Розмір заподіяного матеріального збитку власнику вказаного автомобіля складає 205128 грн. За ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, транспортний засіб марки «Сузукі» номерний знак [NUMBER] вважається фізично знищеним. З врахуванням вищевикладеного, матеріальна шкода, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинна складати 205128 грн., що з врахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 130000 грн., утилізаційної вартості вищевказаного транспортного засобу у розмірі 27017 грн., становить 48111 грн. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 22 жовтня 2008 року. В силу правової позиції ВСУ від 1 березня 2017 року у справі № 6-152цс17 сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved