Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

26.04.2024 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту №421/22 від 29.07.2022 року у сумі 12500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 29.07.2022 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» як Кредитором та [PERSON] як Позичальником, був укладений договір споживчого кредиту №421/22. Згідно договору позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. строком на 6 місяців, починаючи з 29.07.2022 року по 28.01.2023 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість по договору, згідно з графіком погашення заборгованості. [PERSON] неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором, а саме, порушила графік повернення кредитних коштів. Залишок за кредитом складає 5000,00 грн.; проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 7500,00 грн. Ухвалою суду від 14.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставин у справі та відповідні їм правовідносини. 29.07.2022 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №421/22, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець (позивач) зобов`язався надати позичальнику (відповідачу) кредит в сумі 5000,00 гривень; строком на 6 місяців з 29.07.2022 року по 28.01.2023 року (п.4.1 договору), на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (а. с. 6-9). Відповідно до п. 6.2. договору процентна ставка за договором становить 90,00 %. Згідно п. 6.6. договору при порушенні позичальником строків сплати кредиту, розмір процентів за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожний день простроченої заборгованості за кредитом до повного погашення. Договір містить графік платежів, в якому погоджені строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів. 29.07.2022 року [PERSON] отримала від позивача кредитні кошти у розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10). 08.04.2024 року позивачем було направлено [PERSON] повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом (а.с. 11), яка згідно розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту №421/22 від 29.07.2022 року станом на 01.04.2024 року складає 12500,00 грн., та складається із заборгованості за кредитом 5000,00 грн., заборгованості за процентами 7500,00 грн. (а.с.5). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач не повернула своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved