Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

20 березня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи позовну заяву передано судді Малишенко Т.О., у якій позивач, від імені якої діє представник адвокат Сірий Іван Олександрович, просить: - визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) наступне майно: - одноповерховий житловий будинок з мансардою, загальною площею: 258,6 кв.м., житловою площею: 37,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1803598032115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру, загальною площею 68,46 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 910499732231, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право власності на частину: - одноповерхового житлового будинку з мансардою, загальною площею: 258,6 кв.м., житловою площею: 37,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1803598032115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - квартири, загальною площею 68,46 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 910499732231, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за [PERSON] (іпн [NUMBER] ) на 1/2 частину земельної ділянки: площею 0,0578 га, кадастровий номер 3211500000:00:008:0068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409618832115, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) судові витати. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, 29 листопада 2004 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судовий спір про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем перебуває у провадженні Славутицького міського суду Київської області - справа № 377/601/23. У шлюбі у Позивача та Відповідача народилися троє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2005 року Позивач займається підприємницькою діяльністю з роздрібної торгівлі та виробництва товарів побутового та іншого призначення. У шлюбі Позивач та Відповідач з 2011 року на земельній ділянці кадастровий номер: 3211500000:00:008:0068 почали будувати одноповерховий житловий будинок з мансардою за адресою: [ADDRESS] . 2 квітня 2019 року на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, серія та номер: [NUMBER] , виданий 12.03.2019, видавник: Департамент архітектурно - будівельної інспекції України у Київській області, державний реєстратор виконавчого комітету Славутицької міської ради Шапошнікова Л.В. зареєстровала право приватної власності на одноповерховий житловий будинок з мансардою за адресою: [ADDRESS] . 25 травня 2020 року на підставі рішення Славутицької міської ради Київської області «про передачу [PERSON] земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації по завершенні будівництва житлового будинку» передано Відповідачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0578 га кадастровий номер 3211500000:00:008:0068, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розміщений одноповерховий житловий будинок з мансардою, цільове призначення земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 7 вересня 2021 року на підставі договору купівлі - продажу квартири, серія та номер: 1355, виданий 07.09.2021 року, видавник [PERSON] - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області, подружжя оформили право приватної власності на квартиру, загальною площею 68,46 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Титульним власником об`єктів нерухомого майна, зазначених вище, придбаних за кошти подружжя є Відповідач. У зв`язку з припиненням шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем та недосягненням взаємної згоди щодо поділу майна подружжя - Позивач звертається до суду з позовною заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя. Ухвалою від\~02\~квітня 2024\~року після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.05.2024 року. Ухвалою від\~29\~квітня 2024\~року задоволено клопотання представника позивача адвоката Сірого І.О. про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Ухвалою від\~02\~травня 2024\~року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Хоменко М.А. про зупинення провадження. Ухвалою від\~02\~травня 2024\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.06.2024 року. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] та його [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. До суду від представника надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в зал судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від адвоката Хоменко Маріанни Арутівни, через систему «Електронний суд» надійшла заява\~про визнання\~позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що 29 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції в Київській області між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 116. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 березня 2024 року, що набрало законної сили 05.04.2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (Справа 377/601/23 провадження 2/377/13/24) Від шлюбу у сторін народились: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 363019508 від 24.01.2024 року, по пошуку за номером РНОКПП [PERSON] , зазначено право власності 1/1 на одноповерховий житловий будинок з мансардою, загальною площею: 258,6 кв.м., житловою площею: 37,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1803598032115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також на праві власності 1/1 на квартиру, загальною площею 68,46 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 910499732231, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Та на праві власності належить земельна ділянка: площею 0,0578 га, кадастровий номер 3211500000:00:008:0068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409618832115, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа № 15-08/491 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 05.11.2019 року по теперішній час. Відповідно до листа № 15-08/1216 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 05.11.2019 року по теперішній час. ( з матеріалів справи 377/601/23 провадження 2/377/13/24). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини. Стаття 15\~ЦК України передбачає\~право кожної\~особи на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16\~ЦК України та статтями 2, 4, 13 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.\~368\~Цивільного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ч.2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом ч.1 ст.61 цього Кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч.1 ст.65 Сімейного кодексу\~України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1). Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу\~України (ч.2). Як передбачено у ч.1 ст.69 цього Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що під час шлюбу [PERSON] набула права власності на одноповерховий житловий будинок з мансардою, загальною площею: 258,6 кв.м., житловою площею: 37,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на квартиру, загальною площею 68,46 кв.м., житлова площа 44,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0578 га, кадастровий номер 3211500000:00:008:0068, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Конструкція норми ст.60 Сімейного кодексу\~України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Враховуючи те, що в позовній заяві позивачем зазначено, що спірне нерухоме майно було придбано за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, а відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами той факт, що гроші, які були використані для купівлі будинку, квартири та земельної ділянки, були спільними коштами з позивачем, то суд приходить до висновку, що спірна квартира в силу ст.60, ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України була придбана за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи, що позивач та відповідач не домовилися про поділ майна, то суд врахувавши їх інтереси, вважає, що відповідно до ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України кожна сторона спору має право власності на одну другу частину вказаного нерухомого майна, яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не зможуть між собою домовитися в позасудовому порядку. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки спірне нерухоме майно придбано під час шлюбу за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності на неї зареєстровано за відповідачем. СУДОВІ ВИТРАТИ. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також суд бере до уваги що відповідач визнала позовні вимоги на стадії судового розгляду справи по суті, а не у підготовчому провадженні. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 6299,90 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 6299,90 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved