Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Зміст позовних вимог У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 23 листопада 2017 року у справі № 316/1841/17, на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дати звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 травня 2012 року у цивільній справі № 0807/1807/2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] (першої дружини) на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх заробітків щомісяця, починаючи з 10 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 січня 2013 року [PERSON] одружився з [PERSON] , а [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . 23 листопада 2017 року Енергодарським міським судом Запорізької області було видано судовий наказ № 316/1841/17 про стягнення з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] (друга дружина) аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, починаючи з 21 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчі документи перебували на примусовому виконанні в Енергодарському відділі державної виконавчої служби у Васильківському районі Запорізької області Південного Міжрегіонального національного управління міністерства юстиції (м. Одеса). Проте сторони продовжували проживати однією сім`єю, а позивач утримував родину та дружину без офіційної сплати сум за судовим наказом № 316/1841/17. З березня 2022 року м. Енергодар окупований, тому в травні 2022 року сторони з дочкою переїхали до м. Києва і отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року в цивільній справі № 754/7797/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб було розірвано. Наразі позивач не має постійного місця проживання та винаймає квартири на короткий строк. Оскільки виконавчі листи залишились в ДВС на окупованій території, позивач звернувся до бухгалтерії підприємства, де він офіційно працює, із заявою про добровільне відрахування аліментів на утримання дітей. Проте на даний час у двох виконавчих документах з позивача утримується 50 % заробітної плати, а саме за період з червня по жовтень 2023 року позивачу було нараховано 597 504,80 грн заробітної плати, з яких 115513,44 грн утримано податків та 240 495,68 грн - аліментів. Позивач стверджує, що розмір аліментів є занадто обтяжливим, враховуючи, що він не має власного житла і несе витрати з оренди квартири, які є чималими - 11000,00 без комунальних платежів, а також втратив все нажите майно на окупованій території і на сьогодні змушений купувати собі навіть речі першої необхідності. Оскільки сімейні обставини позивача змінилися, а також з огляду на те, що діти, на користь яких стягуються аліменти, не мають виключних обставин, які потребують особливого ставлення та збільшення розміру аліментів понад передбачену законом частку, яка стягується за звичайних обставин, тому позивач просить суд змінити частку доходів, яка стягується з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей. При цьому таке зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину, адже 1/6 частина від його заробітної плати буде становити приблизно 15000,00 на дитину, що є достатньою сумою для утримання дитини з огляду на те, що обов`язок утримання дитини лежить на обох батьках. Позиція сторони відповідача У своєму клопотанні про розгляд справи без її участі відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомляє, що вона з дочкою та непрацездатною мамою виїхала в безпечне місце за кордон в Нідерланди, як біженка. Відповідач вказує, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового наказу суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, що вплинуло значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано, тому відповідач вважає, що в даному випадку не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року зобов`язано позивача у справі, [PERSON] , надати копію судового наказу Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року у справі № 316/1841/17 з відкритими даними щодо учасників справи. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 21 березня 2024 року від відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Під час розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є батьком: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2007, в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2022, в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 травня 2012 року у справі № 0807/1807/2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання нашої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх заробітків щомісяця, починаючи з 10 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року у справі № 316/1841/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно починаючи з 21 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року у справі № 754/7797/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки про здійснення відрахувань та виплат ДП «НАЕК «Енергоатом» № 280/15 від 21.11.2023 із заробітної плати позивача щомісячно відраховується 50% від заробітної плати на сплату аліментних платежів, що за період з червня по жовтень 2023 року становить 240 495,68 грн. Відповідно до довідок № 3003-5002259692 від 22.10.2022 та № 3004-7001931043 від 23.11.2023 позивач має статус внутрішньо переміщеної особи. Доказів того, що у власності позивача є нерухоме майно, яке знаходить поза межами окупованої території України матеріали справи не містять, натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач орендує квартиру для свого проживання та щомісячний орендний платіж становить 11000,00 грн. Норми права та мотиви суду Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Отже, вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи розмір аліментів на утримання дітей визначено окремими судовими рішення, а їх сукупний розмір складає 1/2 від доходу позивача. Суд враховує, що розмір аліментів встановлено до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України та окупації міста Енергодар, де проживав позивач з родиною. На час розгляду справи позивач є внутрішньо переміщеною особою, орендує квартиру у м. Києві, що вказує на зміну (погіршення) його матеріального становища. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також законодавець визначив, що рекомендований розмір аліментів на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд зауважує, що розмір аліментів, які позивач сплатив на одну дитину в середньому за період з червня по жовтень 2023 року склав 24049,57 грн на місяць ((240 495,68 грн/2)/5). Водночас, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у 2023 році становив 2833 грн, а в 2024 році становить 3196 грн. Таким чином, очевидним є те, що 1/6 частка від доходу позивача є значно вищою, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, та в середньому становитиме понад 12000,00 грн. Отже, дохід позивача надає йому можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку (доходу) і такий розмір не є для нього занадто обтяжливим, а права дитини при такому розмірі аліментів, порушеними не будуть, що забезпечить розумний баланс між потребами дитини і обов`язками батька її утримувати з однієї сторони та потребами самого батька з другої сторони. З огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved