Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, а саме просить встановити факт смерті матері, громадянки України - [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Маріуполь Донецька область, визначивши дату її смерті - [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, Україна, у віці 59 років. В обґрунтування заяви заявниця покликається на те, що [PERSON] , [INFO] , є її рідною матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом РАГС [INFO] , серія [NUMBER] , актовий запис № 2086. Під час ракетно-бомбових та авіаційних обстрілів міста Маріуполь її мати перебувала в укритті в одному із багатоквартирних будинків по [ADDRESS] . Так, [INFO] року приблизно о 06-30 год. ранку її мати, перебуваючи за вказаною адресою, потрапила під обстріл нарядами «ГРАД», як результат будинок почав горіти, після цього зв`язок із матір`ю зник. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 17.05.2024 так званим «Міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Тобто документами, що підтверджують факт смерті матері є документи, видані в так званій «днр», оскільки можливості отримати свідоцтво про смерть на підконтрольній території України станом на [INFO] (дату смерті матері) у неї не було. Заявниця вказує, що наприкінці травня 2022 року вона покинула м. Маріуполь, що підтверджується довідкою від 30 травня 2022 року № 2615-5001664742 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Наразі вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію факту смерті матері, оскільки документи видані на території, що перебуває під окупацією та на якій введено воєнний стан, що унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Заявниця [PERSON] , [INFO] , громадянка України, народилася у місті Маріуполь Донецької області, що встановлено з копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 31.08.2001 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області. Відповідно до копії Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2615-5001664742 від 30.05.2022, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Згідно вказаної довідки зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 10.11.1984 року, остання народилася [INFO] . У графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , заявницею надано: копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022091010001602 від 01.10.2022, з якого вбачається, що 30.09.2022 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява [PERSON] про те, що [INFO] внаслідок обстрілу військовими російської федерації будинку [ADDRESS] , зникла мати [PERSON] , [INFO] , яка переховувалась у підвалі вказаного будинку. Допитана [PERSON] , яка повідомила, що її матір [PERSON] загинула під час артобстрілу жилих кварталів м. Маріуполя, за місцем свого мешкання, а саме: [ADDRESS] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] № [NUMBER] , виданого 17.05.2024 міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління Міністерства юстиції днр. Заявниця покликається на те, що здійснити державну реєстрацію смерті померлої особи позбавлена можливості у встановленому законом порядку, оскільки документи видані на території, що перебуває під окупацією та на якій введено воєнний стан, що унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників. Враховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Є загальновідомим фактом, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який Указами Президента України неодноразово продовжено. Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, Маріупольський район є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Активні бойові дії на території Донецької області продовжуються до тепер, обстріли м. Маріуполя у березні 2022 року є загальновідомим фактом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті померлої матері та отримання свідоцтва про смерть. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявниця не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт смерті матері на тимчасово окупованій території, що позбавляє її можливості провести державну реєстрацію смерті матері згідно вимог законодавства та отримати свідоцтво про смерть, а відтак суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved