Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

01 червня 2020 року [PERSON] (далі: позивач) звернувся до [PERSON] (далі: відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з позовом про стягнення з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в сумі 11\~027, 20 грн. В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилався на здійснення виконавчою службою виконавчого провадження №45535421 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у сумі 26\~198, 03 грн., в рамках якого, державним виконавцем стягнуто на 11\~027,20 грн. більше ніж передбачено виконавчим документом, що зумовило його звернення до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, а відповідач визнала позов частково, зазначивши, що отримала від позивача в рамках виконавчого провадження №45535421 заборгованість в сумі 36\~786, 46 грн., тобто з переплатою в сумі 10\~588, 43 грн. Вважає, що обов`язок позивача з виконання виконавчого листа №2-1592, виданого 23.09.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 26 198.03 грн. за тривалості виконання судового рішення з урахуванням індексу інфляції, у повному обсязі не виконаний. Представник третьої особи до судового засідання, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.223 ЦПК України, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 28.10.2009 постановою Київського районного суду м. Харкова позивач визнаний винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2\~550 грн. 10.03.2010 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова стягнуто з позивача на користь відповідача компенсацію матеріальної шкоди в сумі 20\~275, 44 грн., витрати по сплаті послуг спеціаліста-товарознавця у розмірі 520, 67 грн., поштові витрати в сумі 23,72 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 258, 20 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 5\~000 грн., всього 26\~198, 03 грн. Як вбачається листа Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянскому районах міста Харкова ГТУМЮ у Харківській області за №45200 від 30.02.2019, на примусовому виконанні Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянскому районах міста Харкова ГТУМЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №45535421 з виконання виконавчого листа №2-1592, виданого 23.09.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 26\~198.03 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження 01.12.2014 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , згідно з якою на рахунок [PERSON] з підприємства в рахунок погашення заборгованості перераховані кошти в сумі 15\~765, 59 грн. Крім того. В рамках зазначеного виконавчого провадження 01.12.2014 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на пенсію [PERSON] , згідно з якою стягнуто 2\~619, 80 грн. виконавчого збору та 80 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, на рахунок [PERSON] безпосередньо з підприємства в рахунок погашення заборгованість перераховані кошті в сумі 21\~459, 64 грн. Таким чином на розрахунковий рахунок [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу №2-1592, виданого 23.09.2010 Київським районним судом м. Харкова надмірно перераховано 11\~027, 20 грн. Вищезазначене також підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1212 ЦК України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Тому, для застосування до спірних правовідносин у справі ст.1212 ЦК України необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів. Для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та інших елементів кондикційного зобов`язання. З огляду ст.1212 ЦК суб`єктами в кондикційному зобов`язанні є, з одного боку, власник майна (титульний володілець), який у зобов`язанні має право вимоги та виступає кредитором, а з іншого, - набувач майна, який виступає боржником, але станом на час вирішення по суті кондикційної вимоги може й не володіти майном у натурі, адже ч.2 ст.1213 ЦК передбачає обов`язок набувача в разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особливістю матеріального об`єкта кондикційного зобов`язання є його універсальність - таким об`єктом може бути будь-яке майно: як індивідуально-визначене, так і визначене родовими ознаками, у тому числі й грошові кошти. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у спорі про стягнення безпідставно набутих коштів (справа №6-122 цс 14) зазначається, що ст.1212 ЦК України, як підстава для задоволення позову, може застосовуватись лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунутим за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Суб`єктний склад зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави передбачає, що суб`єктами цих зобов`язань є набувач, який виступає боржником, і потерпілий, який є кредитором. За загальним правилом, кредиторами можуть виступати лише ті особи, за чий рахунок відбувається безпідставне переміщення майнових цінностей. Інші особи можуть набувати статусу потерпілого (кредитора) тільки у випадках, прямо передбачених законом. При цьому таке зобов`язання за своєю юридичною природою виходить за межі зобов`язання у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатніх правових підстав. Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №4553542, з виконання виконавчого листа №2-1592, виданого 23.09.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 26 198. 03 грн., надмірно перераховано 11 027, 20 грн. Отже, відповідач набула від позивача грошові кошти в сумі 11 027, 20 грн. без достатньої правової підстави, а відтак зобов`язана їх повернути. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на тривалість виконання судового рішення та індекс інфляції не є правовою підставою набуття нею від позивача грошових коштів сумі 11 027, 20 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved