Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів, посилаючись на те, що Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ (далі - Закон України № 2811-XII) у відповідності до Конституції України встановлено гарантований державний рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей. Відповідно до ч. 3 статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-XII (далі - Закон України № 2811-ХІІ від 21.11.1992), якщо одинока мати, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, то за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). Умови призначення і виплати видів допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України № 2811 -XII, визначені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751). 18.04.2016 р. [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Полтавської райдержадміністрації (надалі - Управління) із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям та Декларацією про доходи та майновий стан" осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. На підставі Заяви та Декларації від 18.04.2016 р. та доданих до них документів, 11.05.2016 р. Управлінням було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми на період з 01.04.2016 р. по 30.09.2016 р. яка була виплачена за відповідні періоди. 26.10.2016 р. відповідачем було подано Заяву та Декларацію для призначення допомоги на наступний період. Рішенням від 01.11.2016 р. про призначення допомоги сім`ям з дітьми Управлінням було призначено відповідачу допомогу на період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р., яка було виплачена за відповідні періоди. При подачі документів на отримання соціальної допомоги відповідач не зазначив у Заявах та Деклараціях від 18.04.2016 р. та 26.10.2016 р. інформацію про наявність дружини [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . При заповненні та поданні Заяви та Декларації для призначення допомоги сім`ям з дітьми на наступний період від 11.04.2017 р., відповідач зазначив наявність дружини [PERSON] , шлюб з якою зареєстровано 05.02.2010 р., що підтверджується відповідними відмітками про реєстрацію шлюбу у паспорті відповідача та [PERSON] . У відповідності до п. 33 Порядку № 1751 в редакції від 15.01.2016 року, чинній на дати подання відповідачем Заяв та Декларацій, середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що увернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах 1-4 рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації. У відповідності до пп. 9.1 п. 9 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370, загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців. У зв`язку з нововиявленими обставинами Управлінням у квітні 2017 року було зроблено перерахунок призначених відповідачу допомог, внаслідок чого загальна сума надміру виплачених коштів за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року склала 20248,80 грн. У поясненнях від 11.04.2017 р. [PERSON] зазначив, що не вказав у документах дружину, тому що вона не являється матір`ю його дітей. Частину надлишково виплачених відповідачу коштів в сумі 2395,40 грн. Управлінням було утримано на рахунок державного бюджету протягом 2017-2018 років з призначеної допомоги в межах 20% від призначеної допомоги. Залишок переплати за період з 01.04.2016р. по 31.03.2017 р. складає на даний час 17853,40 грн. На адресу [PERSON] були направлені листи УСЗН Полтавської РДА від 05.05.2018 р. № 08-2688, 26.09.2018 р. № 08-5690, 05.11.2019 р. № 7254/08, 25.02.2021 р. № 1674/05, 30.08.2021 р.,№ 07-5015, 25.10.2021р. № 6102/07-15, 02.02.2022р. №07- 15/494, 11.07.2022 р. № 07-15/2378 про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в розмірі 17853,40 грн., відповідачу надавався строк для погашення до 25.07.2022 р. Жодного погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, на добровільне повернення коштів за рахунок наступних виплат [PERSON] згоди не надав. Відповідно до абз. 3 п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 (із змінами та доповненнями) суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються : за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ї з дітьми у розмірі, який не перевищує 20% щомісячної суми призначеної допомоги. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 р. № 264 «Деякі питання державної соціальної допомоги» визначено, що у разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 22 Закону України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п.49 Порядку № 1751, у разі якщо отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставину що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, вони повертаються в добровільному або судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, при попередньому розгляді справи представником позивача було подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечували стосовно задоволення позовних вимог. Також надали відзив на позовну заяву, згідно якого просили застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи . Суд дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Так судом встановлено, що 18.04.2016 р. [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Полтавської райдержадміністрації із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям та Декларацією про доходи та майновий стан" осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. На підставі Заяви та Декларації від 18.04.2016 р. та доданих до них документів, 11.05.2016 р. Управлінням було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми на період з 01.04.2016 р. по 30.09.2016 р. яка була виплачена за відповідні періоди. 26.10.2016 р. відповідачем було подано заяву та декларацію для призначення допомоги на наступний період. Рішенням від 01.11.2016 р. про призначення допомоги сім`ям з дітьми Управлінням було призначено відповідачу допомогу на період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р., яка було виплачена за відповідні періоди. При подачі документів на отримання соціальної допомоги відповідач не зазначив у Заявах та Деклараціях від 18.04.2016 р. та 26.10.2016 р. інформацію про наявність дружини [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . При заповненні та поданні Заяви та Декларації для призначення допомоги сім`ям з дітьми на наступний період від 11.04.2017 р., відповідач зазначив наявність дружини [PERSON] , шлюб з якою зареєстровано 05.02.2010 р., що підтверджується відповідними відмітками про реєстрацію шлюбу у паспорті відповідача та [PERSON] . У відповідності до п. 33 Порядку № 1751 в редакції від 15.01.2016 року, чинній на дати подання відповідачем Заяв та Декларацій, середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що увернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах 1-4 рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації. У відповідності до пп. 9.1 п. 9 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370, загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців. У зв`язку з нововиявленими обставинами Управлінням у квітні 2017 року було зроблено перерахунок призначених відповідачу допомог, внаслідок чого загальна сума надміру виплачених коштів за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року склала 20248,80 грн. У поясненнях від 11.04.2017 р. [PERSON] зазначив, що не вказав у документах дружину, тому що вона не являється матір`ю його дітей. Частину надлишково виплачених відповідачу коштів в сумі 2395,40 грн. Управлінням було утримано на рахунок державного бюджету протягом 2017-2018 років з призначеної допомоги в межах 20% від призначеної допомоги. Залишок переплати за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2017 р. складає на даний час 17853,40 грн. На адресу [PERSON] були направлені листи УСЗН Полтавської РДА від 05.05.2018 р. № 08-2688, 26.09.2018 р. № 08-5690, 05.11.2019 р. № 7254/08, 25.02.2021 р. № 1674/05, 30.08.2021 р.,№ 07-5015, 25.10.2021р. № 6102/07-15, 02.02.2022р. №07- 15/494, 11.07.2022 р. № 07-15/2378 про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в розмірі 17853,40 грн., відповідачу надавався строк для погашення до 25.07.2022 р. Жодного погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, на добровільне повернення коштів за рахунок наступних виплат [PERSON] згоди не надав. Представником відповідача та відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, а отже суд виходить з наступного. Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України) Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно п. 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19: позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)). (п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19) Згідно пунктів 121, 122 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19: за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Так суд враховує ту обставину , що переплата була здійснена по 31.03.2017 року, перший лист з вимогою повернути заборгованість до відповідача було направлено 05.05.2018 року, отже на вказану дату позивач був обізнаний про наявний факт переплати а з позовом до суду позивач звернувся 01.09.2022 року, тобто в понад чотири роки з моменту коли стало відомо про здійснення переплати відповідачу. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності та не надано клопотання про їх поновлення та пропущення з поважних причин.

Outcome: dismissed