Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що позивачка\~на сайті\~Єдиного реєстру\~виконавчих проваджень\~дізналась про\~існування виконавчого\~провадження за\~ВП №65958146\~від 13\~липня 2021\~року.\~Ознайомившись із\~матеріалами виконавчого\~провадженнявона встановила, що підставою для його відкриття став виконавчий напис №51445 від 24 травня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, яким було запропоновано звернути стягнення на позивачку за кредитним договором від 15 вересня 2018 року №570115, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». Стягнення заборгованості проводилось за період з 15\~вересня 2018 року по 01 березня 2020 року в розмірі 61967 грн. 00 коп. в тому числі: прострочена суми заборгованості за сумою кредиту розміром 3000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом розміром 58967 грн. 00 коп., за вчинення виконавчого напису стягнуто 750 грн. 00 коп., в цілому сума стягнення складає 62717 грн. 00 коп. З вказаних документів позивачка дізналась, про існування виконавчого напису яким з неї стягнуто заборгованість. Вважає, що зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість яка стягнута за виконавчим написом не є безспірною, крім того, кредитний договір за яким було стягнуто заборгованість не є нотаріально посвідченим, і тому на її думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08\~травня 2024 року в порядку забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено стягнення на\~підставі виконавчого\~напису вчиненого\~24\~травня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною,\~що зареєстрований\~в реєстрі\~за №51445\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ВЕЛЛФІН» заборгованості (а. с. 72-73). Позивачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового засідання належним чином, причину неявки суду не повідомила, надала суду заяву через свого представника, згідно якої просила проводити судове засідання у її відсутність, позов підтримала (а. с. 98-100). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив (а. с. 96). Суд з`ясувавши\~обставини по\~справі,\~дослідивши докази\~надані на\~підтвердження таких\~обставин,\~що маються\~у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису вчиненого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., приватний нотаріус пропонує стягнути грошові кошти у сумі 62717\~грн.\~00\~коп. з [PERSON] , які є боргом за кредитним договором №570115 від 15 вересня 2018 року, укладеним між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН». Стягнення заборгованості проводиться за період з 15 вересня 2018 року по 01 березня 2020 року, і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 58967\~грн.\~00\~коп. та плати за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 51445 (а. с. 55). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2021 року начальника Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відкрито виконавче провадження ВП\~№65958146 по виконанню виконавчого напису №51445 виданого 24 травня 2021 року (а. с. 61). Як вбачається з кредитного договору №570115 від 15 вересня 2018 року, укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , сторони домовились про надання позивачці кредиту в загальному розмірі 3000 грн. 00 коп. строком на 30 днів. Даний договір нотаріально не посвідчений (а. с. 56-60). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається\~зі ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»\~-\~увиконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 24 травня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором укладеним між ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~та [PERSON] 15 вересня 2018 року. У зв`язку з чим, суд вважає, що доводи позивачки, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О. В. на підстав договору укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~та [PERSON] 15 вересня 2018 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню. Що стосується інших доводів позивачки, в частині відсутності безспірності заборгованості за кредитним договором, то суд зауважує, що оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що діюче законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, який вона сплатила при поданні позову до суду та заяви про забезпечення позову (а. с. 15, 45, 70, 71). Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу, яку вона отримала від адвоката Цокало Тетяни Михайлівни за договором №924 від 01 квітня 2024 року в розмірі 9000 грн. 00 коп. (а. с. 19, 35-36). Стосовно заходів забезпечення позову, то враховуючи, що суд задовольняє позов позивачки, клопотань про скасування заходів забезпечення позову учасниками справи не подано, тому у відповідність до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 08 травня 2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved