Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивачем,\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Росвен Інвест\~Україна»,\~подано до\~суду позов\~до відповідача,\~ [PERSON] ,\~про стягнення\~кредитної заборгованості,\~в якому\~позивач просив:\~1.\~Прийняти позовну\~заяву до\~розгляду в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~(без\~повідомлення (виклику))\~сторін та\~відкрити провадження\~в цій\~справі,\~про що\~постановити відповідну\~ухвалу.\~2.\~Стягнути з\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ,\~місце реєстрації: [ADDRESS] , дата народження: [INFO] ) на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6), заборгованість за Договором про надання коштів у позику №2035431 від 16.06.2021 року у розмірі 39360,00 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок). 3. Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї Позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на Відповідача, та стягнути їх з нього в повному обсязі на користь Позивача. 4. Просить розгляд справи провести без участі представника Позивача. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого Відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника Позивача та ухвалити заочне рішення. В обґрунтування своїх вимог у позові позивач зазначив про те, що 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 16 червня 2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Позивач стверджує, що відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 15 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 39 360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 2035431 від 16 червня 2021 року становить: -12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість по тілу кредиту; -27\~360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень - заборгованість по відсотках; -0 (нуль) гривень 00 копійок - пеня; -39\~360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок - загальна заборгованість. Ухвалою судді від 08 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача,\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Росвен Інвест\~Україна» директор\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Росвен Інвест\~Україна» Кашпур Максим Леонідович у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокатам Усенку Антону Володимировичу та [PERSON] . Представник відповідача адвокат Усенко Антон Володимирович у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника та відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якій також просила за результатами розгляду справи в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 16 червня 2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 16 червня 2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 15 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 39 360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок, в тому числі: -12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість по тілу кредиту; -27\~360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок - заборгованість по відсотках. Проте позивачем, Tовариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», не було надано жодного доказу отримання відповідачем коштів згідно договором позики, а саме первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів [PERSON] на підставі договору позики № 2035431. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивачем не доведено виникнення права вимоги за договором позики № 2035431 до [PERSON] . В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів. Крім, того як вбачається зі змісту п. 5.4. Договору факторінгу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, протягом 365 календарних днів з дати укладання договору новий кредитор має право запитувати у первісного кредитора додаткову інформацію та/або документи, щб стосуються прав вимоги, а у разі наявності такої інформації або документів у первісного кредитора, первісний кредитор протягом 10 днів з моменту отримання відповідного запиту має надати таку інформацію. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» первинні документи, які підтверджують перерахування суми кредиту на вказані в кредитному договорі реквізити. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі №161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком». На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують отримання відповідачем коштів згідно договору позики, тобто докази існування спірної кредитної заборгованості. За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed