Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

У листопаді 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №182482-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". 08.05.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту №182482-КС-002, цього ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86645542 проценти за кожен день користування кредитом. Так, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку, зазначену позичальником в анкетних даних особистого кабінету. Окрім того, 30.07.2021 між тими ж сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №182482-КС-002. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 28 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 4 200,00 грн. До моменту звернення до суду, боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №182482-КС-002 належним чином не виконує, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 81 375,71 грн., чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору, станом на 02.11.2023 у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 126 911,66 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 57 346,94 грн. та суми прострочених платежів по процентах - 69 564, 72 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказавши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 08.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту №182482-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями. 08.05.2021 [PERSON] прийняла пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах визначених офертою. На підтвердження укладення Договору №182482-КС-002 від 08.05.2021 позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 08.05.2021 о 09:22:06 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшла в особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, надала всю необхідну товариству інформацію, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, з індивідуальною офертою та її умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор G-8393 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вказувався при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 08.05.2021 о 09:25:26 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-8393 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Відповідно до вказаного договору позичальник отримала грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. строком на 24 тижні, процентна ставка в день 0,86645542, терміном дії договору до 23.10.2021. Факт перерахування вказаних коштів на рахунок позичальника підтверджується довідками від 18.11.2023, виданими ТОВ «ФК «Елаєнс», в яких вказується, що два платежі від 08.05.2021 на загальну суму 50 000 грн. були успішно проведені в системі. Відповідно до п. 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. 30.07.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту №182482-КС-002. Відповідно до умов вказаної угоди кредитодавець і позичальник домовилися про збільшення кредиту на 28 000, 00 грн., окрім того, строк дії кредиту було продовжено на 83 дні, а саме до 14.01.2022. Факт перерахування вказаних коштів на рахунок позичальника підтверджується квитанціями від 30.07.2021 на загальну суму 28 000 грн . В п. 2.2. Додаткової угоди №1 вказано, що після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 59 010, 59 грн. В п. 7 встановлюється оновлений графік платежів. Вищевказані кредитні договори укладено відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» та такі прирівнюються до договорів укладених у письмовій формі. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів справи, [PERSON] на виконання умов договору, здійснила часткову оплату на загальну суму 81 375, 71 грн. Згідно з п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 вказано, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором про надання кредиту №182482-КС-002, з метою виконання умов вказаного договору, відповідачка [PERSON] вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 03.11.2023 у неї виникла заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в загальному розмірі 126 911,66 грн., з яких 57 346,94 грн. заборгованість за наданим кредитом та 69 564,72 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, що повною мірою підтверджується долученим до справи розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved