Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 серпня 2022 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем право приватної власності на транспортний засіб марки KIA CERATO , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію вартості 1/ 2 частини даного транспортного засобу в розмірі 96\~179 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачем наведено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 19 лютого 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У 2021 році ними було набуто майно, а саме транспортний засіб KIA CERATO , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 7000 доларів США, який знаходиться у користуванні відповідача. З підстав ч. 1 ст. 69, ст. 71 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України позивач просить позов задовольнити, так як взаємної згоди щодо порядку розподілу спільної сумісної власності між сторонами не досягнуто. (а.с. 2-4) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Гармаш Т.І. від 14 вересня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження. (а.с. 14) 28 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на спірний автомобіль. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що через рік після реєстрації шлюбу він та [PERSON] припинили шлюбні відносини, в зв`язку з чим [PERSON] виїхала з квартири [PERSON] і з того часу вони стосунки не підтримують та проживають окремо. На час звернення до суду з зустрічним позовом у Світловодському міськрайонному суді відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Спірний автомобіль [PERSON] придбав 20 липня 2021 року , тобто після припинення шлюбних відносин з [PERSON] , без участі останньої, в зв`язку з чим , на думку [PERSON] , наявні підстави для визнання цього транспортного засобу його особистою приватною власністю. Основним джерелом коштів, за які був придбаний автомобіль, була позика в сумі 4000 доларів США у [PERSON] , яка наразі не повернута. З підстав ч. 6 ст. 57 СК України просить зустрічні позовні вимоги задовольнити. (а.с. 22-23, 33-34) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 17 листопада 2022 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним. (а.с. 58) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року цивільна справа за позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] прийнята до провадження судом у складі судді Волошиної Н.Л., в зв`язку зі звільненням у відставку судді [PERSON] , у справі призначено підготовче судове засідання. (а.с. 134-136) Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. (а.с. 171-172) В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] та її представник адвокат Обрізків І.В. позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, зустрічні позовні вимоги не визнали. В судовому засіданні [PERSON] надала пояснення, з яких, зокрема, вбачається, що вона з [PERSON] стали спільно проживати у його квартирі з 2012 року, хоча вона була зареєстрована в квартирі по [ADDRESS] . Вели спільне господарство, робили ремонт в квартирі, купляли побутову техніку, тощо, а в 2019 році зареєстрували шлюб. В грудні 2020 року, в зв`язку з негараздами в сім`ї, подали спільну заяву до РАЦСу на розлучення. Але в січні 2021 року він потрапив в лікарню, вона здійснювала за ним догляд, вони примирилися і після лікарні відновили стосунки та продовжили проживати разом, про розлучення вже не було і мови. Вони складали гроші на купівлю нової машини, з отриманих кожним зарплат купляли долари, у них був спільний сімейний бюджет. В липні 2021 року [PERSON] за накопичені ними спільні кошти близько 6500 доларів купив машину у колеги по роботі, про що він їй повідомив і вона погодила покупку, автомобіль їй сподобався. Ні про яку позику у [PERSON] на купівлю автомобіля їй не відомо. [PERSON] був хорошим чоловіком і дідусем, вона багато йому прощала, але в березні 2022 року дізналась, що у [PERSON] є коханка, яку вона йому пробачити не змогла, в зв`язку з чим пішла від нього. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Міщенко А.М. в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, зустрічні підтримали з підстав, наведених у зустрічній позовні заяві. В ході судового розгляду [PERSON] надав суду пояснення, з яких вбачається, що з [PERSON] він проживав з лютого 2019 року по лютий 2020 року. У них були негаразди у стосунках, тому в лютому 2020 року [PERSON] вибралася з його квартири і стала проживати окремо, сімейні відносини вони не підтримували. В грудні 2020 року вони подали спільну заяву до РАЦСу про розлучення, однак 16 січня 2021 року він за станом здоров`я потрапив у лікарню, тому на визначену дату розірвання шлюбу піти не зміг. У лікарні [PERSON] його двічі відвідувала, однак стосунки не відновились і вони продовжили проживати окремо. З травня 2021 року він почав зустрічатись з [PERSON] , проте про це ніхто не знав, вони свої відносини приховували. Згодом вони стали разом проживати і живуть дотепер. Ніякого відношення до придбаного ним автомобіля [PERSON] не має, спільного сімейного бюджету у них не було, кошти на автомобіль він позичив у [PERSON] . Заслухавши доводи позивача та її представника, відповідача та його представника, свідчення свідків, дослідивши представлені сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення первісних позовних вимог [PERSON] та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , з нижченаведених підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що 19 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 6) Сторони проживали у квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Житлосервіс 2012» від 20 вересня 2022 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , та є власником вказаної квартири. (а.с. 27) Згідно інформації, наданої начальником Світловодського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Мариною Шаповал 23 вересня 2022 року на запит адвоката Міщенка А.М., подружжям [PERSON] та [PERSON] 19 грудня 2020 року було подано спільну заяву про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей. Дата розірвання шлюбу була призначена на 20 січня 2021 року. (а.с. 25) Як вбачається з копії амбулаторної карти на ім`я [PERSON] , 16 січня 2021 року [PERSON] був госпіталізований до неврологічного відділення лікарні. (а.с. 26) Згідно копії Договору купівлі продажу 5342/2021/2688366 транспортного засобу від 20 липня 2021 року, укладеного у ТСЦ МВС 5342 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області, [PERSON] продав, а [PERSON] купив транспортний засіб KIA CERATO , 2007 року випуску, за 160 000 грн. 00 коп. (а.с. 94) З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником транспортного засобу KIA CERATO , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 20 липня 2021 року. (а.с. 30) Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що з [PERSON] дружить з 2001 року. У 2012 році [PERSON] познайомив його з [PERSON] і в подальшому вони дружили сім`ями. Як він, так і [PERSON] з [PERSON] працюють на Кременчуцькій ГЕС. Їх спілкування було дуже тісним, вони разом святкували всі свята, відзначали дні народження , часто спільно проводили дозвілля, бачились на роботі, а також на городніх ділянках, які у них були поруч. [PERSON] разом з [PERSON] проживали в квартирі останнього, разом робили там ремонт. В січні 2021 року [PERSON] був госпіталізований до лікарні, що було викликано зловживанням ним алкоголем. Свідку відомо, що на той час [PERSON] та [PERSON] подали спільну заяву про розірвання шлюбу. Однак свідок, який займався госпіталізацією [PERSON] , повідомив [PERSON] про його стан, при чому [PERSON] піклувалась про [PERSON] в лікарні, ночувала там , здійснювала за ним догляд. Після лікарні стосунки між ними налагодились і вони відновили сімейні відносини. В подальшому [PERSON] продовжував періодично зловживати алкоголем, при цьому [PERSON] розповідала, що в такі періоди їй було важко і вона , коли він « йшов в запой» з ним не знаходилась. В такі дні свідок приходив до [PERSON] для надання допомоги, і [PERSON] дійсно була відсутня вдома. Проте весь 2021 рік [PERSON] та [PERSON] були сім`єю, проживали разом, вели спільне господарство, на роботу з роботи ходили разом, спільно обробляли земельну ділянку до закінчення городницького сезону. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] мали намір купити автомобіль та влітку 2021 року вони придбали машину у колеги по роботі. Він знає, що у них були гроші на купівлю транспортного засобу, при цьому ні про які позики на момент покупки не йшлося. Він з дружиною та [PERSON] з [PERSON] продовжували тісне спілкування , спільно проводили дозвілля протягом всього 2021 року, при чому після купівлі автомобіля [PERSON] та [PERSON] разом їздили на ньому, [PERSON] забирав [PERSON] з роботи на придбаній машині. 01 серпня 2021 року була річниця його з дружиною весілля, яку вони всі разом святкували на природі, при чому [PERSON] приїздив з [PERSON] на святкування на новому автомобілі. Востаннє разом вони відзначали 26 грудня 2021 року день народження їх спільного друга. Свідок [PERSON] , дружина [PERSON] , дала в судовому засіданні показання, з яких вбачається, що її сім`я та сім`я Гайдалима [PERSON] дружили з 2012 року, спільно проводили дозвілля, святкували всі свята, разом бували на городніх ділянках, які у них по сусідству. [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [PERSON] по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , де вона неодноразово бувала, в тому числі і у 2021 році. В січні 2021 року [PERSON] захворів, її чоловік викликав швидку допомогу і [PERSON] госпіталізували. [PERSON] доглядала [PERSON] в лікарні, ночувала там разом з ним. Свідок знала, що [PERSON] та [PERSON] хочуть купити автомобіль і влітку 2021 року чоловік сказав їй, що [PERSON] та [PERSON] придбали машину. Вперше свідок побачила їх машину в серпні 2021 року, коли [PERSON] з [PERSON] приїхали на ній на природу на святкування річниці весілля свідка. Весь 2021 рік подружжя [PERSON] [PERSON] були разом, вони та сім`я [PERSON] протягом всього цього року, як і раніше, тісно спілкувались, бачились дуже часто , все літо і до закінчення городницького сезону зустрічались майже кожного дня на городах, які у них поруч, святкували ювілеї їх та спільних друзів, які припали саме на 2021 рік. Востаннє разом вони відзначали 60-ти річчя спільного товариша 26 грудня 2021 року. Свідок стверджує, що по грудень 2021 року [PERSON] та [PERSON] точно жили разом та були сім`єю, вони дружили роками і добре знали про їх стосунки. Свідок [PERSON] засвідчила у суді, що вона є рідною сестрою [PERSON] та також працює на Кременчуцькій ГЕС. З сім`єю сестри вона підтримувала тісні родинні стосунки, часто спілкувались, ходили в гості. Був момент, що сестра хотіла розлучитися з [PERSON] , бо він пив. Але в січні 2021 року він потрапив в лікарню, при ній [PERSON] зателефонував [PERSON] та повідомив, що [PERSON] погано. Сестра доглядала свого чоловіка в лікарні, ночувала там з ним і після цього вони налагодили стосунки. Від сестри їй було відомо, що вони з [PERSON] хочуть придбати автомобіль і влітку 2021 року [PERSON] їй повідомила, що вони купили машину. Внучка сестри розповідала їй, що вона з [PERSON] та [PERSON] їздили відпочивати на новій машині. На цій машині [PERSON] її двічі підвозив з роботи, одного разу сам, іншого з [PERSON] . Протягом всього 2021 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, в серпні 2021 року вони всі разом святкували день народження [PERSON] , в листопаді 2021 року - 50-ти річчя з дня весілля їх дядька та тітки. В грудні 2021 року дядько помер, то [PERSON] теж був разом з ними на похороні, на машині підвозив родичів. На новій машині [PERSON] та [PERSON] їздили на роботу та з роботи. Вона мала город по сусідству з сім`єю сестри , при чому [PERSON] та [PERSON] спільно його обробляли , влітку 2021 року [PERSON] підвозив її на машині з городу. [PERSON] та [PERSON] разом жили по січень 2022 року, і це їй точно відомо, бо в січні 2022 року дочка [PERSON] була у від`їзді і внучка в цей час перебувала у [PERSON] та [PERSON] в квартирі за місцем їх проживання. При цьому згодом внучка розповідала їй, що до них приходили дві тьоті напідпитку і хотіли бачити дідуся ( [PERSON] ). Свідок [PERSON] дала показання в судовому засіданні, з яких вбачається, що вона працює на Кременчуцькій ГЕС та останні 4 роки тісно дружить з [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] разом з [PERSON] жили в квартирі в районі Площі і вона 2-3 рази бувала там. Свідок знає, що в січні 2021 року чоловік [PERSON] потрапив у лікарню, при чому [PERSON] відпрошувалась на роботі в зв`язку з необхідністю здійснення за ним догляду. Їй відомо, що перед цим вони подавали заяву в РАЦС на розлучення, але потім помирись. Влітку 2021 року вона заходила в цю квартиру, коли їй та [PERSON] треба було на роботу на другу зміну. Поки [PERSON] вдягалась, вона була в квартирі та чекала її. [PERSON] розказувала, що збирають гроші на купівлю машини. Влітку 2021 року [PERSON] хвалилася, що купили хороший автомобіль в гарному стані у колеги по роботі. Вона приносила торт з нагоди придбання автомобіля, купила оберіг в машину. [PERSON] та [PERSON] спільно обробляли город, який мали на виділеній ГЕСом території, включно по 2021 рік. На початку 2022 року подружжя [PERSON] Гайдалим ще проживали разом, і з ними жила внучка [PERSON] , в зв`язку з від`їздом її дочки на заробітки. Згідно рішення Світловодського міськрайонного суду від 01 лютого 2023 року ( справа ЄУН 401/2279/22), зареєстрований 19 лютого 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 96) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає таке. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Згідно ст. 60 СК України, \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто,\~ст. 60 СК України \~встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №339/116/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі №676/4308/21. У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19. У відповідності до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно зі ст.ст. \~69,\~70 СК України, \~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~\~Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється\~ст. 71 СК України, \~якою, зокрема, передбачено таке: майно, що є об`єктом права\~спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~Неподільні речі\~присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві\~спільної сумісної власності\~на\~майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок\~суду. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якої саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України ). Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.ст. \~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України \~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ході судового розгляду на підставі досліджених вище доказів, які є належними , допустимими та достатніми, судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули автомобіль марки KIA CERATO , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , який в силу дії ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Представлені [PERSON] докази на підтвердження обставин, передбачених ч. 6 ст. 57 СК України, які б давали суду підстави визнати вищезазначене майно його особистою приватною власністю, суд відхиляє як такі, що не є достатніми та суперечать обставинам, встановленим судом. Зокрема , суд не приймає до уваги як доказ Акт , складений 20 вересня 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про те, що [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] до лютого 2020 року, а з лютого 2020 року і по теперішній час [PERSON] в квартирі не проживає, її особисті речі відсутні і при обстежені квартири виявленні лише особисті речі власника квартири (а.с. 28), оскільки наведені у ньому відомості засвідчені особами ( [PERSON] , [PERSON] ), які фактично не володіють достовірними даними. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що проживають в квартирі по [ADDRESS] і їх квартира розташована в одному під`їзді з квартирою [PERSON] . Влітку 2022 року їх запросив [PERSON] до своєї квартири з метою скласти акт про не проживання там [PERSON] , при цьому до цього моменту вони цю квартиру не відвідували, стосунки були виключно сусідські. Про те, що [PERSON] і [PERSON] були в шлюбі їм невідомо, десь в 2019 році бачили [PERSON] , як вона мила під`їзд. Коли складали акт, то були в одній кімнаті, по інших приміщеннях та кімнатах не ходили, шафи не оглядали. В квартирі бачили жіночі речі, при цьому там була жінка на ім`я [PERSON] , яка сказала, що то її речі. Хто готував текст акту їм невідомо, від них вимагалось підписати акт про відсутність [PERSON] в квартирі, що вони і зробили. З викладеного суд робить переконливі висновки, що інформація, наведена у Акті від 20 вересня 2022 року не є повною та достовірною, зафіксована особами, які не володіли достатніми даними для її ствердження. В суді також був допитаний свідок [PERSON] , який назвався другом [PERSON] та свідчив про те, що зі слів [PERSON] йому відомо, що з [PERSON] він не проживає з зими 2020 року. Також вказав, що він був присутній під час складання акту про непроживання [PERSON] , при чому в квартирі були жіночі речі, однак [PERSON] повідомив, що то речі жінки на ім`я [PERSON] , з якою він живе з 2021 року. Повідомив, що він зрідка відвідував квартиру [PERSON] , зокрема був у нього, коли приливали покупку машини, також була [PERSON] , яка накривала на стіл. Також свідчення суду дала [PERSON] , яка повідомила, що в травні 2021 року вона познайомилась з [PERSON] , а в червні 2021 року він дав їй ключі від своєї квартири, вона почала там бувати та між нею та [PERSON] склались відносини. Про те, що він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі вона дізналась через 2 місяці після знайомства і це її не влаштовувало, однак [PERSON] запевнив її, що вже півтора року з дружиною не живе. [PERSON] хотів поміняти машину, казав, що майстер продає автомобіль КІА , але у нього не вистачає коштів. В один з днів , коли вона була в квартирі [PERSON] , до них зайшов [PERSON] та в ході розмови запропонував позичити [PERSON] гроші на покупку і через тиждень приніс 4000 доларів США. Придбання машини святкували в квартирі [PERSON] чоловічою компанією, при цьому вона накрила їм стіл та пішла. Свідчення даних свідків не змінюють висновки суду по суті справи, а вказують лише на те, що [PERSON] , проживаючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , без відома дружини періодично підтримував позашлюбні стосунки з іншою жінкою, а саме [PERSON] , що не впливає на режим власності спільного сумісного майна подружжя. Що стосується позики [PERSON] у [PERSON] , суд встановив таке. У відповідності до копії розписки , складеної [PERSON] 18 липня 2021 року, він отримав в борг від [PERSON] 4000 доларів США строком на один рік без відсотків. У випадку прострочення повернення вказаної суми зобов`язався повернути борг з відсотками в розмірі 0, 1 процент від суми боргу в день. (а.с. 203) Згідно копії розписки, наданої 12 вересня 2022 року, [PERSON] підтвердив отримання від [PERSON] 1000 доларів США в рахунок погашення боргу, та засвідчив, що залишок боргу складає 3000 доларів США. (а.с. 93) Дані обставини підтвердив своїми свідченнями у суді [PERSON] . Разом з тим, належних доказів того, що саме ці кошти були використані [PERSON] на придбання спірного транспортного засобу суду надано не було, а свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтримували тісні дружні та родинні стосунки з подружжям Гайдалим Корольової і в силу цього були детально обізнані про обставини їх життя достовірно підтверджено, що подружжя протягом спільного життя накопичували кошти на купівлю автомобіля і на час набуття його у власність жодної мови про будь які позики не йшлося. Таким чином, суд констатує, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, а спосіб захисту, який обрала позивачка [PERSON] відповідає вимогам чинного законодавства. Суд не приймає до уваги довідку від 15 серпня 2022 року, надану [PERSON] на її заяву директором ТОВ «Сервіспромексперт» [PERSON] в якості письмової консультації про те, що середня вартість продажу транспортного засобу KIA CERATO , 2007 року випуску, складає 5260 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 192\~358 грн. 00 коп. (а.с. 7), оскільки цей доказ не є допустимим, крім того, виданий особою, яку [PERSON] довіреністю від 06 грудня 2022 року уповноважила на представництво її інтересів. (а.с. 69) Вирішуючи\~питання щодо\~ суми\~грошової компенсації\~за частку\~ [PERSON] \~у спільному\~сумісному майні\~подружжя,\~яке є\~неподільною річчю,\~суд,\~враховуючи,\~що жодною\~зі сторін\~не представлено\~суду належних\~доказів \~вартості такого\~майна на\~час вирішення\~спору,\~ \~приймає до\~уваги вартість\~спірного автомобіля,\~за яку\~його було\~придбано відповідно\~до договору\~купівлі \~продажу від 20 липня 2021 року, а саме 160\~000 грн. 00 коп., в зв`язку з чим, в силу дії ч. 1 ст. 70 КК України, згідно якої частки майна чоловіка та дружини є рівними, на користь [PERSON] підлягає стягненню 80\~000 грн. 00 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial