Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

24.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона є власницею будинковолодіння, яке розташоване у [ADDRESS] . У власності [PERSON] та [PERSON] перебуває будинковолодіння, яке розташоване у [ADDRESS] , яке було успадковане останніми після смерті [PERSON] . Між вказаними домогосподарствами знаходиться земельна ділянка, площею 0,1528 га, кадастровий номер: 0710100000:35:001:0026 (далі земельна ділянка), яка перебувала у комунальній власності та була орендована [PERSON] на підставі відповідного договору, укладеного із Луцькою міською радою. Однак, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] строк дії такого правочину припинився. Відтак, будь-які права на земельну ділянку успадковані третіми особами не були. В період з 2012 року по 2021 року вона та члени її сім`ї неодноразово зверталися до Луцької міської ради із заявами про передачу в оренду земельної ділянки або хоча б її частини, проте відповідач, посилаючись на перебування вказаного майна в оренді, у задоволенні їх вимог фактично відмовляв. Надалі їй стало відомо, що рішенням Луцької міської ради № 19/37 від 29.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі по [ADDRESS] (далі Рішення). Вважає дане рішення відповідача вважає незаконним, оскільки при його прийнятті не було враховано її першочергового права на отримання права користування земельною ділянкою. Зокрема, вона є особою з інвалідністю другої групи довічно та має онкологічне захворювання. У свою чергу, треті особи постійно проживають за іншою адресою, їх батьки та покійна баба в період з 2010 року по 2018 року земельною ділянкою не користувалися. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного Рішення було порушено принцип справедливості та пропорційності. Крім того, оскаржуване рішення містить посилання на обставини, які не відповідають дійсності. Також, будь-які її пропозиції з приводу поділу земельної ділянки були залишені поза увагою. Враховуючи наведене, просить суд скасувати рішення Луцької міської ради № 19/37 від 29.09.2021 року «Про надання громадянам [PERSON] , [PERSON] дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] ». \~ \~ \~ \~16.02.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що при розгляді клопотання [PERSON] та [PERSON] від 02.09.2021 року щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду встановлено, що дана земельна ділянка була надана в оренду [PERSON] , згідно договору оренди землі від 01.08.2007 року, така є сформованою відповідно до вимог ст. 79-1 ЗУ України, а відтак є об`єктом цивільних прав. Надання Луцькою міською радою дозволу на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] , її внесення до системи Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру є рішенням, яке лише реалізує управлінські повноваження Луцької міської ради. У свою чергу, позивачкою не наведено жодних порушень ст. ст. 122, 123 ЗК України при прийнятті оскаржуваного Рішення. Також вказує, наданий час дане Рішення є реалізоване, а тому таке вичерпало свою дію. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 41-46). 22.02.2024 року представником третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача подано до суду письмові пояснення по суті спору. В обґрунтування своїх доводів останній зазначає, що на підставі Договору оренди землі від 11.05.2007 року [PERSON] отримала у користування земельну ділянку строком на 5 років, тобто до 11.05.2012 року. Умовами вказаного правочину передбачено, що у разі смерті орендаря, право на орендовану земельну ділянку переходить до його спадкоємців. [INFO] [PERSON] померла, а його довірителі успадкували належне останній майно, та, у тому числі, право користування земельною ділянкою. У свою чергу, [PERSON] та [PERSON] продовжували платити орендну плату по Договору оренди від 11.05.2007 року. Після прийняття оскаржуваного Рішення та під час погодження меж земельних ділянок було заслухано представника [PERSON] та враховано позицію останньої з приводу спірного питання. Вказує, що спірною земельною ділянкою родина його довірителів користується безперервно з 1944 року, позивач бажає отримати майно, яке їй ніколи не належало, а тому такі дії мають ознаки рейдерства. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 71-73). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити повністю. До початку судового засідання від представника третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача надійшло клопотання з проханням розгляду справи проводи за його відсутності та за відсутності його довірителів (а.с. 96). Заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в Департамент «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду на [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 29.09.2021 року Луцькою міською радою було прийнято рішення № 19/37 «Про надання громадянам [PERSON] та [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] ». Вказане рішення стосується земельних ділянок, площею 0,0226 га та площею 0,1528 га (а.с. 7). Позивач вважає вищевказане рішення органу місцевого самоврядування неправомірним, оскільки саме вона має першочергове право відносно третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на отримання в оренду саме земельної ділянки площею 0,1528 га, кадастровий номер: 0710700000:35:001:0026. 30.11.2022 року Луцькою міською радою було прийнято рішення № 37/30 «Про надання громадянам [PERSON] та [PERSON] на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (02.01) на [ADDRESS] ». Вказаним рішенням було вирішено: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] , площею 0,1528 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0027, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)]; надати [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] на умовах оренди строком на 25 років з дати укладення договору оренди землі, площею 0,1528 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0027, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)], з земель комунальної власності; укласти з [PERSON] , [PERSON] договір оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером 0710100000:35:001:0027, на вказаних в рішенні умовах, а також оформити інші документи, необхідні для вчинення цієї угоди; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] : укласти з міською радою договір оренди землі; зареєструвати право оренди земельної ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством України; виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 ЗК України; забезпечувати збереження та вільний доступ до мереж міських інженерних комунікацій, що проходять по зазначеній території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт (а.с. 50). 28.12.2022\~року на\~виконання вищевказаного\~рішення органу\~місцевого самоврядування\~між Луцькою\~міською радою\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] \~було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,1528 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0027 (а.с. 52-57). Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 319343531 від 30.12.2022 року) вищевказаний договір оренди було зареєстровано в порядку, визначеному чинним законодавством України (номер запису про інше речове право: 48885354) (а.с. 65). Також, 22.02.2023 року Луцькою міською радою було прийнято рішення № 41/26 «Про надання громадянам [PERSON] та [PERSON] на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (02.01) на [ADDRESS] ». Вказаним рішенням було вирішено: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] , площею 0,0226 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0026, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)]; надати [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] на умовах оренди строком на 25 років з дати укладення договору оренди землі, площею 0, 0226 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0026, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)], з земель комунальної власності; укласти з [PERSON] , [PERSON] договір оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером 0710100000:35:001:0026, на вказаних в рішенні умовах, а також оформити інші документи, необхідні для вчинення цієї угоди; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] : укласти з міською радою договір оренди землі; зареєструвати право оренди земельної ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством України; виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 ЗК України; забезпечувати збереження та вільний доступ до мереж міських інженерних комунікацій, що проходять по зазначеній території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт (а.с. 51). 24.03.2023\~року на\~виконання вищевказаного\~рішення органу\~місцевого самоврядування\~між Луцькою\~міською радою\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] \~було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0226 га, з кадастровим номером 0710100000:35:001:0026 (а.с. 58-63). Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 327812500 від 03.04.2023 року) вищевказаний договір оренди було зареєстровано в порядку, визначеному чинним законодавством України (номер запису про інше речове право: 49714460) (а.с. 64). На дату звернення позивачки із даним позовом оскаржуване рішення Луцької міської ради № 19/37 «Про надання громадянам [PERSON] та [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] » є реалізованим, а тому даний акт вичерпав свою дію. Варто зауважити, що укладені 28.12.2022 року та 24.03.2023 року договори оренди земельних ділянок є чинними, в судовому порядку не оскаржувалися та окремі їх положення не визнавалися нечинними. Відтак, судом достовірно встановлено, що заявлені позовні вимоги фактично стосуються оспорювання правомірності права користування третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою, яка перебуває у їх оренді, тобто стосуються належного їм майна, а тому останні повинні відповідати за пред`явленими позовними вимогами. Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Проте, під час розгляду даної справи судом, ані позивачкою [PERSON] , ані її представниками, відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у ній співвідповідачів не заявлялося. Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, суд не наділений процесуальним правом з власної ініціативи здійснювати заміну неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача чи заміна первісного відповідача належним може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Луцької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , про скасування рішення щодо надання дозволу на розроблення технічної документації. У зв`язку з відмовою у позові, суд у відповідності до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі залишає за позивачкою.

Outcome: dismissed