Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їхнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що між сторонами на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, тому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову. Сторона позивача у судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про підтримання позовних вимог в повному обсязі та проведення судового засідання без її участі. [PERSON] поданому відзиві просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини його\~заробітку (доходу),\~з тих\~мотивів,\~що стороною\~позивача належними\~та допустимими\~доказами не\~доведено його\~спроможні сплачувати\~аліменти в\~розмірі \~частини від\~його заробітку. Також просив розгляд справи провести без його участі за наявними в матеріалах доказами. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2023 шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області №\~718/3643/23. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї № 907 від 24.11.2023, який виданий виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] разом із сином проживає в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки малолітня дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки. При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Водночас, стороною позивача не надано суду жодного доказу з приводу матеріального стану відповідача, при цьому не зроблено заяв про неможливість подачі таких доказів, а також не заявлено клопотання про їх витребування судом. Розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини віком\~до 6\~років станом\~на день\~ухвалення судового\~рішення становить\~2\~563\~грн. Таким чином, аліменти в розмірі, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме 1\~281,50 грн, можуть бути стягнуті лише за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як слідує з поданого відзиву на позовну заяву, [PERSON] перебуває на службі в ЗСУ, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 через матеріальну неспроможність, але довідку про розмір заробітної плати не надає. В той же час, враховуючи надані сторонами докази та матеріали справи, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для стягнення аліментів на одну дитину з відповідача в розмірі частини його заробітку (доходу), оскільки позивачкою не доведено достатність заробітку (доходу) платника аліментів або витрат, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, чи наявність у нього будь-якого майна. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Отже, оцінюючи надані докази і зіставляючи їх з фактами, які доводить позивач, суд виснує, що нею не виконаний свій обов`язок по доведенню позовних вимог, однак, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд доходить висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. Визначену суму аліментів суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 10.04.2024, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. Враховуючи наведене, ст.ст.84, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial