Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-03 00:00:00

в травні 2023 року до позивач [PERSON] звернулась із вказаним позовом до Фонду соціального страхування України (надалі - Фонду), третґ особа: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування [PERSON] , про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та після усунення недоліків позову на виконання відповідної ухвали суду остаточно просив суд (а.с 51-63): визнати портиправним та скасувати наказ від 13.04.2023 року №88-к виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про звільнення [PERSON] » 18 квітня 2023 року з посади заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України; зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 19 квітня 2023 року; стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2023 по день ухвалення судового рішення; допустити до негайного виконання рішення суду в частини поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідно до наказу Фонду від 16.01.2023 №9-ОД наказано скоротити увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фенду в областях та в м.Києві з 18.04.2023 та повідомити Професійну спілку працівників виконавчої дирекції Фонду щодо прийнятого рішення про масове вивільнення працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві та провести відповідні консультації. 20.01.2023 року позивача було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням всього штату та чисельності працівників з 18.04.2023 і в даному попередженні позивачці не було запропоновано переведення на вакантну рівнозначну посаду або іншу роботу. Наказом від 13.04.2023 року №88-к позивачку було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. [PERSON] вважає своє звільнення незаконним, так як за пунктом 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути розірваний роботодавцем у випадках, зокрема, реорганізації установи і в даному випадку головною передумовою для звільнення з вказаних в наказі підстав є реорганізація Фонду. При цьому, частиною 2 вказаної статті визначено гарантії від незаконного звільнення,а саме, що звільнення на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України допускається лише у випадку неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. А позивачка вважає, що відповідачем не вирішувалось питання можливого переведення її на рівнозначну посаду або на іншу посаду в Пенсійному фонді України, як і не досліджувались професійна підготовка та компетентність позивачки. Крім вказаного, сторона позивача зазначає про те, що Фонд, в порушення вимог ст. 43 КЗпП України не отримав від Професійної спілки погодження на звільнення [PERSON] із займаної посади, а також всупереч п.10 ст. 42 КЗпП України не було надано позивачці переваги в залишенні на роботі як особі, якій залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку. Як зазначає позивач, так як Фонд соціального страхування України був припинений шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, у них наявні всі правові підстави для забезпечення трудових прав позивача щодо продовження з позивачем трудового договору у правонаступника Фонду соціального страхування України та пропонування роботи в порядку переведення. Позивачка вважає, що відповідачем, як його роботодавцем, були порушені норми чинного трудового законодавства, що і змусило його звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023 позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, вподальшому відкрито провадження у даній справі відповідною ухвалою від 09.06.2024, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 27.07.2023 залучено до участі у вказаній цивільній справі замість відповідача Фонду соціального страхування України, його правонаступника - Пенсійний фонд України (надалі - ПФУ). 27.07.2023 в судовому засіданні долучено до матеріалів справи відзив ПФУ року в якому представник ПФУ просив одночасно і закрити провадження у справі, і відмовити в задоволенні заявлених вимог. При цьму зазначав, що посилання позивачки на ту обставину, що їй не запропоновано інші посади є необгрунтованими, оскільки всі посади виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України підлягають скороченню так само як і посада позивача. Окрім того, в період дії воєнного стану норми ст. 43 КЗпП України відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій , обраних до профспілкових органів. Щодо неможливості переведення позивачки на роботу у ПФУ, відповідач зазначає, що посади працівників Фонду на відміну від працівників ПФУ не належать до посад державної служби, а прийнявши рішення про припинення Фонду законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників Фонду, на яких поширюється законодавство пор працю, на посади державної служби у ПФУ чи його територіальних управліннях. Відповідач зазначає, що чинним законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному органі. За таких умов, переведення працівника Фонду соціального страхування України на посади державної служби у Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях суперечить Закону України «Про державну службу». 21.07.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні, представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом - КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Приписами ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем та з 16.10.2020 року займала посаду заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2023 року, Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в новій редакції. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, визначено, що Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду припиняються, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України (п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону). Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 27.12.2022 року «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» припинено з 1 січня 2023 р., реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Фонд соціального страхування України. Утворено комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України (далі - комісія з реорганізації Фонду) та призначено голову комісії з реорганізації Фонду - Бахматського Олександра Олександровича . До голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду на період до завершення їх реорганізації (п.6 Постанови). Згідно з п.7 Постанови, голові комісії з реорганізації Фонду необхідно забезпечити, зокрема, дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду. В свою чергу, приписами ч. 1 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї статті визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно із ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Рішення про припинення Фонду соціального страхування України, прийняте Верховною Радою України є чинним. Наказом голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Олександра Бахматського №9-ОД від 16.01.2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» на виконання п.2 розділу VІІ закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2022 року №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»,

Outcome: dismissed