Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтувала тим, що вона є власником частки житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав від 13.04.2023 року, індексний номер витягу 329072267. В іншій частині житлового будинку проживає відповідач разом зі своєю сім`єю. Вищезазначені частки житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходяться. Позивач та відповідач отримали свої частки житлового будинку, господарських будівель та споруд у спадок. Житловий будинок, що перебуває у власності сторін розподілений між співвласниками, обладнаний окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Позивач пропонувала відповідачу укласти договір про поділ житлового будинку, але відповідач відмовився, між не досягнуто згоди, оскільки правовстановлюючі документи на частку відповідача не оформлені належним чином, а він не має наміру оформлювати документи на свою частку та нести відповідні витрати. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21 травня 2024 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи та виходячи з наведених підстав позивач просить: виділити [PERSON] в натурі частину приміщень житлового будинку та господарських будівель та споруд: коридор (1-1) площею 4,1 м.кв., веренда (1-2) площею 13,2 м.кв., кухня (1-3) площею 6,5 м.кв., санвузол (1-4) площею 3,7 м.кв., кухня (1-5) площею 7,6 м.кв., житлова (1-6) площею 15,2 м.кв., житлова(1-7) площею 16,0 м.кв., веранда (1-8) площею 16,8 м.кв., а також господарські будівлі: П2 погріб, У2 вбиральня, №11 колонка, № 5 ворота з хвірткою, № 6 огорожа, № 7 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , визнати за нею право власності на зазначену частину житлового будинку та припинити право спільної часткової власності. Позивач також зазначила, що не має жодних майнових претензій до відповідача. Всі майнові питання врегульовані між позивачем та відповідачем мировим шляхом. Заяви, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Філіпова О.В. направила до суду заяву, де просила про задоволення позову та проведення судового засідання за її відсутності. 10 квітня 2024 року відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також просив проводити судові засідання за його відсутності. Суд, відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи,\~що\~встановлені\~судом. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року у цивільній справі №361/7831/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за нею право власності на частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав від 13.04.2023 року, індексний номер витягу 329072267, видно, що [PERSON] 10.04.2023 року зареєструвала право власності на частку вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. В іншій частині житлового будинку проживає двоюрідний брат позивача, разом зі своєю сім`єю, який є відповідачем по справі. Відповідно до виписки з погосподарської книги за №19 за 1992-1996 роки, особовий рахунок № [NUMBER] в [ADDRESS] головою іншої частини домогосподарства рахувався [PERSON] 1927 року народження, який є батьком відповідача [PERSON] . Оскільки відповідач зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою, то є таким, що фактично прийняв спадщину, але не отримав свідоцтво про право на спадщину. Згідно технічного паспорту від 22.03.2023 року, інвентаризаційна справа №2303291 складеного ФОП [PERSON] , будинок садибного типу по [ADDRESS] , розділений на дві квартири. 26 березня 2024 року судовим експертом [PERSON] за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи наданий висновок № 1-24 від 26.03.2024 року, згідно якого є один технічно можливий варіант виділу в натурі частини приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] без втручання в несучі конструкції та інженерні мережі житлового будинку (з незначним відхиленням від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих квартир будинку) по фактичному користуванню. За результатами запропонованого варіанту фактична частка першого співвласника складає 45/100 та менша ідеальної частки на 5%, що в грошовому еквіваленті становить: - 47\~415, 50 гривень, а фактична частка другого співвласника складає 55/100 та більша ідеальної частки на 5%, що в грошовому еквіваленті становить: + 47 415, 50 гривень. Отже,\~у вищевказаному висновку судовий експерт вважає, що технічно можливо виділити в натурі першому співвласнику (позивач) частину приміщень житлового будинку та господарських будівель та споруд: коридор (1-1) площею 4,1 м.кв., веранда (1-2) площею 13,2 м.кв., кухня (1-3) площею 6,5 м.кв., санвузол (1-4) площею 3,7 м.кв., кухня (1-5) площею 7,6 м.кв., житлова (1-6) площею 15,2 м.кв., житлова(1-7) площею 16,0 м.кв., веранда (1-8) площею 16,8 м.кв., а також господарські будівлі: П2 погріб, У2 вбиральня, №11 колонка, № 5 ворота з хвірткою, № 6 огорожа, № 7 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що фактично становить 45/100 частини домоволодіння. Мотиви,\~з\~яких виходить\~суд,\~та\~застосування\~норм права,\~що регулюють\~дані правовідносини. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статі 356 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе здійснити такий поділ спільного будинковолодіння, припинивши право спільної часткової власності на нього, який запропонований у висновку судового експерта [PERSON] за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи наданий висновок № 1-24 від 26.03.2024 року. Крім того, за запропонованим варіантом можливий поділ житлового будинку із відступами від ідеальних часток співвласників будинку, а саме частка будинку, яка відділяється позивачу є меншою у грошовому виразі на 47 415, 50 гривень. Проте позивач подала до суду заяву, де вказала, що у неї немає ніяких майнових претензій до відповідача, тому немає потреби стягувати із відповідача грошову компенсацію за його збільшену частку у будинку. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved