Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

Орган опіки та піклування м.Черкаси звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей з 14.08.2023 як діти, що потрапили в складні життєві обставини, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Так, 19.06.2023 року до служби у справах дітей надійшла інформація КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», що 17.06.2023 працівниками поліції до лікарні доставлено новонародженого [PERSON] у зв`язку тим, що мати дитини [PERSON] ,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевернула дитячий візочок, з якого випала дитина. Того ж дня службу у справах дітей відвідала громадянка [PERSON] та підтвердила факти, викладені в повідомленні поліції та лікарні. З її слів, після сварки з чоловіком [PERSON] , через хвилювання, вона втратила над собою контроль, що призвело до такої ситуації. Громадянка [PERSON] повідомила, що наразі ситуація кардинально змінилася, та просила повернути малолітнього, оскільки він перебуває на грудному вигодовуванні. Для з`ясування обставин 20.06.2023 працівники служби у справах дітей відвідали родину за місцем проживання. З батьками [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактичну бесіду, роз`яснено про їх батьківські права та обов`язки, надано відповідні рекомендації стосовно догляду за дітьми та проінформовано про відповідальність у разі неналежного виконання батьківських обов`язків. З`ясовано, що крім [PERSON] , в родині виховується малолітній [PERSON] , який навчається в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ № 22. Негативної інформації щодо родини малолітнього на адресу служби у справах дітей не надходило.28.06.2023 року фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб (далі-Центр) було складено Акт оцінки потреб сім`ї/особи, рівень складності визначено, як середньої складності. Такий акт став підставою для ухвалення на засіданні Комісії рішення щодо доцільності повернення/ малолітнього [PERSON] на виховання в родину батьків. 17.08.2023 року до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» (відділення новонароджених та недоношених дітей) повторно доставлено малолітнього [PERSON] на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. З поліцейського акту встановлено, що громадянка [PERSON] лежала на вулиці з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поряд стояв візочок, в якому знаходився малолітній. Мати неадекватно реагувала на запитання, не могла надати про себе та дитину жодної інформації. В результаті проведеної перевірки вдалося встановити, що: - за інформацією КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», громадянка [PERSON] , неналежно здійснювала догляд за дитиною, халатно ставилася до її здоров`я, продовжувала вживати алкогольні напої під час грудного вигодовування, ігнорувала дзвінки лікаря-педіатра, рекомендації лікаря не виконувала; - відповідно до інформації патрульної поліції, протягом 2023 року на громадянку [PERSON] було складено протоколи за ч. 1 та ч.2 ст. 184 КУпАП, та винесено постанову за ч.2 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді вчинено повторно протягом одного року); - за інформацією Центру, родина з 07.04.2023 перебуває під соціальним супроводом. Мета - підвищення батьківського потенціалу. Під час супроводу батьки з фахівцями Центру співпрацювали нерегулярно, було помічено, що вони періодично вживають алкогольні напої, але не визнають це, як проблему. Оскільки батьки не зверталися із заявою щодо повернення малолітнього [PERSON] на виховання в родину, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.09.2023 № 1253 малолітній влаштований до державного закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради, нині КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради». 20.09.2023 року працівниками ювенальної превенції до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» влаштований малолітній [PERSON] у зв`язку з тим, що родина опинилася в складних життєвих обставинах. Зі слів дитини з`яясовано, що батьки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, влаштовують сварки та бійки. Хлопець скаржився на те, що він голодує, батьки не пускають його до школи. Громадяни [PERSON] та [PERSON] відвідали службу і отримали рекомендації співпрацювати з фахівцями Черкаського міської центру соціальних служб. їм запропоновано зібрати відповідні документи для повернення дитини в родину. Відповідно до інформації Центру від 09.11.2012 № 1549, консультації [PERSON] не надавалися через небажання останньої змінювати свій спосіб життя. Соціальні послуги надавались батькові дітей [PERSON] проте протягом батько пояснював, що через свою зайнятість на роботі він і може виконувати рекомендації фахівців Центру. 09.11.2023 року на засіданні міждисциплінарної команди розглядалася ситуація в родині [PERSON] . Батькам було наголошено, що терм: перебування дітей у державних установах закінчується, та запропоновано до 29.11.2023 року підготувати пакет документів для повернення малолітніх і виховання в родину. Баба дітей [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] та невістка [PERSON] тривалий час не працюють, і мають коштів для проживання та утримання дітей, зловживають алкогольний напоями. Громадянка [PERSON] має ще одну дитину, вихованням та утриманням якої не займається, дитина проживає в родині баби. Громадянка [PERSON] просила не повертати онуків в родину сина, оскільки він постійно зловживає алкогольними напоями, схильний до брехні, не бажають офіційно працевлаштовуватися та щось змінювати у своєму житті. Станом на 28.11.2023 ні батько [PERSON] , ні матір [PERSON] не звернулися до служби у справах дітей із заявою щодо повернення дітей в родину та не надали відповідних документів. За інформацією КНП «Центр реабілітації та паліативної допомоги дітям», де наразі перебуває малолітній [PERSON] , батьки до закладу не приходили, з дитиною не спілкувалися, не цікавилися станом здоров`я сина, жодних письмових або усних запитів щодо дитини на адресу закладу від батьків не надходило. 06.12.2023 року на засіданні Комісії розглядалося питання щодо ситуації в родині [PERSON] . Заслухавши матеріали справи, взявши до уваги пояснення громадянина [PERSON] , члени комісії ухвалили рішення, про те, що наявними у справі документами підтверджено факт неналежного виконання батьками батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Вважають, що зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу батьки усунулись від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дітей, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили хлопців права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянами [PERSON] та [PERSON] обов`язків по вихованню; лікуванню та утриманню дітей. Позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відповідає найвищим інтересам дітей, які не мають страждати через те, що батьки не піклуються про них, не дбають про їх фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялись належним чином. В судовому засіданні представник орган опіки та піклування м.Черкаси підтримала позовну заяву в повному обсязі, наполягала на її задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суд про те, що вона є матір`ю [PERSON] ЇЇ дочка з нею не мешкає і фактично вони не спілкуються. Дізналася від своєї подруги що її донька народила найменшу дитину. Деякий час я намагалася донести до неї що вона є матір`ю. Вона раніше лікувалася від алкоголізму. Вважає, що її необхідно позбавити батьківських прав, оскільки діти перебувають у небезпеці. Свідок [PERSON] повідомила суд про те, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] молодшого онука [PERSON] вона не бачила взагалі. Онук [PERSON] мало ходив до школи, завжди був голодний. Він не знав що таке свято в садочку. Відповідачі практично весь час вживають алкогольні напої. Після закінчення 1 класу [PERSON] знав лише 5 букв. Колись він зателефонував їй та попросив його врятувати. У відповідачів є заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Дитина повідомляла що батьки купують алкогольні напої. Також вона подала до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона є інвалідом І групи по зору. Вважає, що повертати дітей в родину не можливо Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, а також дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: В засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження повторно виданого свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стан у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 27 вересня 2022 року. Батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження повторно виданого свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стан у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). З листа КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №123 від 19.06.2023 р. вбачається, що під наглядом педіатричної амбулаторії знаходиться дитина [PERSON] [INFO] ( 1 місяць 1В днів), проживає за адресою [ADDRESS] . Дитина народилась з малою вагою, мати під час вагітності зловживала алкоголем та тютюнопалінням. Після виписки з пологового будинку мати щотижнево приходила в амбулаторію з дитиною на зважування. Догляд за дитиною задовільний, вагу набирає, знаходиться на грудному вигодовуванні, зі слів матері. В останнє була у лікаря 14.06.2023 року зі скаргами, на кашель в дитини. Дитина оглянута, призначено лікування, рекомендовано повторний огляд. Від матері було чутно запах алкоголю. Незадовільний догляд за дитиною, халатне ставлення до здоров`я дитини, вживання алкоголю під час грудного годування, невиконання рекомендацій лікаря являються загрозою для її життя. Просили взяти під супровід дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідно до Інформації Черкаського міського центру соціальних служб про сім`ю [PERSON] від 30.06.2023 року №817 встановлено, що 18.06.2023 року [PERSON] , [INFO] був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР в зв`язку з им, що мати дитини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, випустила дитину з візочка на землю. Мобільною бригадою соціально-психологічної допомоги здійснено роботу в ежах повноважень, зокрема виїзд за місцем перебування матері та дитини в лікарню. З матір`ю дитини [PERSON] , 1992 р. н. проведено профілактичне консультування, надано соціально-психологічну підтримку та наголошено на наслідках безвідповідального ставлення до догляду за дитиною та подоланні схильності матері до зловживань алкоголем, зокрема, лікуванні. 3 7.04.2023 сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Черкаського міського центру соціальних служб. Мати нерегулярно співпрацює із фахівцями центру соціальних служб, періодично зловживає алкогольними напоями, частково визнає цю проблему та не вживає заходів щодо її вирішення. Робота продовжена в межах договору про надання соціальної послуги соціального супроводу. Інформацією, наданою Департаментом Патрульної поліції у Черкаській області від 17.07.2023 № 7304/41/24/01-8023, встановлено що 17.07.2023 року надійшов виклик на службу 102 «Лежить невідома особа» за адресою [ADDRESS] . Патрульні прибули за адресою, де була виявлена гр.. [PERSON] , яка спла на асфальті. Також, поряд з вищезазначеною особою, без нагляду, перебував в дитячому візку її малолітній син [PERSON] , [INFO] . На [PERSON] був складений протокол за ч.2 сь.184 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст.178 КУпАП. Рішенням Виконавчого комітет Черкаської міської ради від 12.09.2023 №1253 малолітнього [PERSON] влаштовано до державного закладу на повне державне утримання. Відповідно до Повідомлення КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 21.09.2023 №485 , встановлено, що 20.09.2023 року до Центру доставлений [PERSON] , [INFO] , учень 2-А класу Черкаської ЗОШ 1-111 ступенів №22, який проживає в [ADDRESS] . Встановлено, що дитина впинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до повідомлення КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради» від 30.11.2023 №1134, за час перебування малолітньої дитини [PERSON] в центрі батьки [PERSON] та [PERSON] дитину не відвідували, жаттям та здоров`ям не цікавилися, участі в утриманні та вихованні не приймали. Дитина [PERSON] навчається в другому класі Черкаської загальноосвітньої шкоди 1-11 ступенів №22, рівень знань середні та початковий. На уроках дитина працює пасивно. У позаурочний час дитина не відвідує ніяких гуртків. Хлопчик привчений до самообслуговування, любить працювати. Учень забезпечений усім необхідним шкільним приладдям. До школи приводила і забрала хлопчика мама. Часто запізнювалася, інколи приходила у неналежному стані (було чти запах спиртного), про що суду надана Характеристику директора школи [PERSON] та класного керівника [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування м.Черкаси від 05.01.2024 №31-01-21 про позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітніх синів [PERSON] , [PERSON] , є доцільним, оскільки батьки усунулись від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дітей, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили хлопців права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянами [PERSON] та [PERSON] обов`язків по вихованню; лікуванню та утриманню дітей. Позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відповідає найвищим інтересам дітей, які не мають страждати через те, що батьки не піклуються про них, не дбають про їх фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідачів на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та догляду дітей, нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються зі старшою дитиною, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан їх здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом також враховано, що відповідачі, після відібрання в них дітей, без позбавлення батьківських прав, відповідних позитивних висновків не зробили, і надалі продовжують ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дітей. Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, відносно малолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач просить стягнути з відповідачів аліменти на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народженні, на їх утримання на особові рахунки дітей у відділенні держаного Ощадного банку України, аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що батьки дітей добровільно матеріальної допомоги на утримання сині не надають, суд задовольняє позовну вимогу та стягує аліменти на утримання малолітніх дітей на користь в розмірі заявленому позивачем, а саме по 1/5 всіх видів доходу (заробітку), на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь держави судовий збір по 1514.00 грн. з кожного.. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved