Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-04 00:00:00

Адвокат Ільїн О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 2007 року і до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що [INFO] від ракетного обстрілу м. Миколаєва, а саме будинку [ADDRESS] , помер [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.02.2022. За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте починаючи з 2007 року та день його смерті фактично проживав за адресою: квартира [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] . До дня своєї смерті за вказаною адресою також проживала мати [PERSON] та дочка позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті онука позивач у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась. У вересні 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Дворецького К.М., проте відповідно до роз`яснення нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті онука, оскільки нотаріусу не надано відомостей про реєстрацію за однією адресою позивача та її онука [PERSON] та не подано заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом або заповітом немає. Отже, оскільки позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття та не подала заяву про відмову від спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю необхідно позивачу для оформлення спадкового майна. Ухвалою від 03.01.2024 позов залишено без руху. 04.01.2024 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 11.01.2024 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання та витребувані докази. 08.02.2024 представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, рішення ухвалити на розсуду суду. 22.02.2024 до суду надійшла відповідь з Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. 23.02.2024 представник позивача подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його та позивача участі. Ухвалою від 27.02.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 22.04.2024 і 03.06.2024 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 17.10.2022 відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №2754. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №4022 від 14.10.2022, [INFO] через отриманих травм внаслідок вибуху за адресою [ADDRESS] , помер [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження, виданого 15.04.1983 міським відділом ЗАГС м. Миколаєва, [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані: батьком - [PERSON] і матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 20.08.1961 ЗАГС м. Миколаєва, [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані: батьком - [PERSON] і матір`ю - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00012260649 від 05.06.2023, 04.01.1980 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , прізвище нареченої після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] , актовий запис №14. Отже, [PERSON] є онуком позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишалась спадщина, у тому числі на квартиру [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.02.2022 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дворецького К.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її онука [PERSON] , відповідно до роз`яснень 19.09.2023 за №53/01-16 приватного нотаріуса, позивачу було в цьому відмовлено через те, що позивач не була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою та заяву, в порушення ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщин не подала у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Згідно відповіді від 09.02.2024 за №140/01-16 наданої Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не виявлена. Відповідно до Акту від 17.11.2023 про проживання, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідченого директором ТОВ "Николаевдомсервис", вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 2007 року по день їхньою смерті проживали [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , разом із [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 02.01.2024 за №13.23-368063-2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.11.2007. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно із пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 п. 3гл.10 р.II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання без реєстрації заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , то суд зазначає таке. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] на час смерті її онука [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Доказів відмови її від прийняття спадщини матеріали справи не містять. Доказів наявності інших спадкоємців, зокрема першої черги матеріали справи не містять. Відтак, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті [PERSON] , позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті її онука [PERSON] , який помер [INFO] , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved