Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

23.04.2024 представник позивача - адвокат Чміль Ю.В., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просив суд винести додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2024 повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., однак вказаним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись у встановленому порядку. У заяві представником заявника висловлено прохання про розгляд без участі. Інших заяв на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.04.2024 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/15212/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № 2020920063 від 12.10.2018 в розмірі 172 134,34 грн. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті, а саме у позові за вх. № 54542, представником позивача заявлено про очікувані витрати сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., докази на понесення яких будуть надані суду в строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 23.04.2024, що вбачається з накладної АТ «Укрпошта», тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 18.04.2024. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: 1) копія договору № 01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023, укладений між АБ «Юлії Чміль» та ТОВ «Брайтінвестмент»; 2) копія додатка № 1 від 01.05.2023 до договору № 01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023;\~ 3) копія акта надання правової (правничої) допомоги від 23.04.2024 до договору № 01/05-23 від 01.05.2024, на суму 7 000 грн.; 4) ордер серії АЕ № 1267527 від 23.04.2024 на надання правової допомоги ТОВ «Брайтінвестмент» адвокатом Чміль Ю.В.; 5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3080 від 10.06.2016. Відповідно до пункту 1.1 договорубюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу. Додатком № 1 до договору сторонами погоджено погодинну вартість послуг з правничої допомоги. З наданого акта приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що вартість послуг переданих АО клієнту та прийнятих клієнтом становить\~ 7 000 грн., що полягають у ознайомленні з матеріалами справи - 3 000 грн., складенні позовної заяви 4 000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Відповідно до позиції, зазначеній в постанові Касаційного господарського суду від 23.02.2021 по справі № 922/2503/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved