Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

Позивачка в особі свого представника - адвоката Сацика Р.В. звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, після виїзду за кордон, у зв`язку з вторгненням країни агресорки до України, спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 05.04.2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення її недоліків. 16.04.2024 представником позивачки на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, у позовній заяві просили суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач на електронну пошту суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами 13.09.2008 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а/з № 399), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою у позові, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач на електронну пошту суду направив заяву, у якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved