Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] відповідно до якого просить суд розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову зазначено, що з 07 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Ще до реєстрації шлюбу позивач з відповідачем почали проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з 2023 року, з цього часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть, не мають спільних витрат, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Спільне життя не склалося з причини втрати взаєморозуміння.Спроби відновити стосунки виявились марними. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, 07.06.2008 року, [PERSON] та [PERSON] зареєструали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №340. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи у спорах про розірвання шлюбу.

Outcome: approved