Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

в позові вказано, що «…Я, [PERSON] , проживаю у с.Крихівці Івано-Франківської територіальної громади. З березня 2022 року я разом з дітьми перебуваю за межами України і на даний час тимчасово проживаю у Республіці Польща, де працюю. 04 грудня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу 2641/2021/2963102 я придбала автомобіль Ford Escape 2014 року випуску, колір червоний, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . На час мого від`їзду за межі України автомобіль залишався за адресою мого проживання у с.Крихівці. Свідоцтво про реєстрацію і ключі від автомобіля знаходилися у мого чоловіка [PERSON] . Оскільки з чоловіком життя у нас не склалося у січні 2023 року я подала до Івано-Франківського міського суду позов про розірвання шлюбу. 07 березня 2023р. Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу ( Справа №344/835/23). В ході підготовки позову про поділ майна з відповіді на адвокатський запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 02.06.2023р. мені стало відомо, що мій автомобіль відчужено на користь [PERSON] , який є батьком мого колишнього чоловіка [PERSON] , і зареєстровано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та присвоєно державний номерний знак [NUMBER] . Продаж від мого імені здійснило товариство «Вест сервіс» в особі [PERSON] , шляхом укладення договору купівлі продажу транспортного засобу від 03.02.2023 року. Підставою для отримання ТОВ «Вест сервіс» права на представництво моїх інтересів зазначено договір комісії №7252/23/1/003638 від 02 лютого 2023 року, який я нібито уклала з ТОВ «Вест сервіс» з метою продажу свого автомобіля. Оскільки я не укладала з ТОВ «Вест сервіс» договору комісії №7252/23/1/003638 від 02 лютого 2023 року, не довіряла вказаному товариству продавати від мого імені автомобіль, підпис у договорі комісії від 02.02.2023 року в графі «комітент» мені не належить, я звернулася до Івано-Франківського районного управління поліції з заявою про злочин. 16 червня 2023 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину і зареєстровано кримінальне провадження №12023096010000517 за ч.1 ст. 358 КК України. В рамках кримінального провадження було призначено і проведено почеркознавчу експертизу, яка підтвердила, що підпис в договорі комісії від 02.02.2023р. і акті технічного стану транспортного засобу від 02.02.2023р. мені не належить. Таким чином, [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , вступивши в змову з представником ТОВ «Вест сервіс» [PERSON] та можливо іншими особами, незаконно заволодів автомобілем Ford Escape 2014 року випуску, який належить мені на праві власності…». Тому позивач просила суд витребувати у [PERSON] транспортний засіб Ford Escape 2014 року виробництва 1FMCU0F71EUD71895 [NUMBER] ; скасувати реєстрацію транспортного засобу Ford Escape 2014 року виробництва 1FMCU0F71EUD71895 [NUMBER] за [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав перед судом пояснення про те, що позивачка придбала автомобіль, виїхала до Польщі з дітьми та залишила автомобіль за місцем проживання, розірвала шлюб, а в наступному дізналась про перереєстрацію автомобіля на батька колишнього чоловіка; договір комісії не укладала, підпис підроблений, що встановлено висновком експерта в кримінальному провадженні. В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов з тієї підстави, що автомобіль придбано законно, а тому просила в позові відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. 02/02/2023 складено договір комісії від імені позивача та ТОВ «Вест сервіс». 03/02/2023 складено договір купівлі-продажу спірного автомобіля від імені ТОВ «Вест сервіс» та [PERSON] 16/06/2023 відомості за заявою позивача внесено в ЄРДР щодо незаконного заволодіння спірним автомобілем. Висновком експерта від 27/09/2023 встановлено, що підпис в графі «комітент» договору комісії від 02/02/2023 від імені позивача виконано не позивачем, а іншою особою, підпис в графі «комітент» у акті огляду транспортного засобу від 02/02/2023 від імені позивача виконано не позивачем. Отже вказані підписи підроблені. В ч. 1 ст. 228 ЦК України вказано, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В ч. 1 ст. 321 ЦК України проголошено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ст. 41 Конституції України проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже підроблення договору у спосіб підроблення підпису позивача порушує публічний порядок та спрямовано на позбавлення права власності позивача та захоплення права власності відповідачем. Отже підроблений договір комісії та акту огляду автомобіля є нікчемними. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Майном позивача незаконно, без відповідної правової підстави заволодів відповідач. Таким чином позивачем доведено правові підстави для витребування спірного автомобіля у відповідача на користь позивача. В ч. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ч. 1 ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже виключно позивачу належить право на реєстрацію її автомобіля за собою. Таким чином реєстрація автомобіля за відповідачем підлягає скасуванню з тих підстав, що виключно позивачу належить право зареєструвати автомобіль на її ім?я, а також з підстави нікчемності договору, на підставі якого автомобіль зареєстровано за відповідачем. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідачем не спростовано правові підстави позову. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved