Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

11.04.2024 до суду від представника позивача Гречан Марини Василівни надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення станом на 01.03.2024 у розмірі 31 186,95 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 9 778,99 грн, 3% річних у розмірі 2 937,95 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 3 028 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» надає послуги з постачання централізованого опалення за адресою [ADDRESS] . Відповідач є споживачем вказаних послуг, однак з січня 2016 року не вносила плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення, в результаті чого утворилась вказана заборгованість. Ухвалою від 02.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами /а.с.23/. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, однак конверт з вкладеннями повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою [ADDRESS] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» /а.с.9-17/. З Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих / знятих з реєстрації осіб встановлено, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] з 18.02.1996, а отже є споживачем послуг позивача за вказаною адресою /а.с.8/. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону № 1875-VІ від 24.06.2004 р. передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідав визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції Закону № 2189-VІІІ від 09.11.2017 р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2016 року не вносила плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.03.2024 у розмірі 31 186,95 грн, що підтверджується розрахунками сум боргу /а.с.6-7/. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позову. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 9 778,99 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 2 937,95 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved