Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування поданої заяви позивачка зазначила, що 29 січня 2014 року Буським районним судом Львівської області в справі №440/76/14-ц (провадження №2-н/440/9/2014) видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 січня 2014 року. Однак, упродовж вказаного періоду відповідач участі у вихованні їхньої спільної дитини, яка проживає із позивачкою, не брав, не цікавився її життям, здоров`ям, розвитком, не відвідував її та не телефонував, матеріально також не підтримував. Аліменти відповідачем сплачувались не періодично, із затримками від трьох місяців до одного року, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах, виданими начальником Буського відділу ДВС у Золочівському районі Львіської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Боруцькою І.В. Крім того, їхня донька має вроджені вади із зором, що потребує додаткових матеріальних витрат на систематичне лікування, купівлю медикаментів та окулярів. Поряд з тим, дитина успішно навчається в школі, відвідує позакласні гуртки із англійської та української мови, відвідує басейн у Буській ДЮСШ, а також виступила на навчання у «Комп`ютерну академію IT STEP» у м. Львів. Все вище перелічене потребує додаткових витрат, на оплату за навчання, проїзд, та інші витрати пов`язані із цим, які позивачка оплачує сама. Також, позивачка виховує трьох неповнолітніх дітей, відповідно і змінився розмір витрат на утримання членів сім`ї. Відтак, просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Буського ра \~ \~ \~ \~йонного суду Львівської області від 20.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, покликаючись на доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] \~у судове засідання не з`явився, а його представник адвокат Малиняк В.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив повністю та просив суд у їхньому задоволенні відмовити, покликаючись на доводи відзиву на позовну заяву від 12.04.2024, де вважав позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами, які би підтверджували підстави для збільшення раніше визначеного судом розміру аліментів. Окрім того, представник відповідача звертає увагу, що на утриманні відповідача станом на момент розгляду справи перебуває на утриманні двоє неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом із народження, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 28.05.2024 року від позивачки [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзив, у якій вона вважає поданий відзив неаргументованим і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, основною і єдиною обставиною, на яку покликається відповідач та його представник, зазначеною у відзиві на позов є те, що відповідач перебуває у цивільному шлюбі та у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а саме спільний син та донька цивільної дружини від її першого шлюбу 09.01.2009 р.н., яка є дитиною-інвалідом з народження та потребує дорого вартісного лікування. Натомість, відповідачем [PERSON] не подано жодних підтверджуючих документів щодо понесених ним витрат зазначених у відзиві на позов, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заслухавши доводи позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В силу приписів частини першої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою\~та другою\~статті 89\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 9 вересня 2011 року. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 21.01.2014 року в справі №440/2310/13-ц шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 листопада 2016 року вбачається, що 03.11.2016 року позивачка [PERSON] зареєструвала новий шлюб із [PERSON] , а після реєстрації вказаного шлюбу вона змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Від указаного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.01.2014. Судовим наказом Буського районного суду Львівської області від 29.01.2014 року в справі №2-н/440/9/2014 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 січня 2014 року. Крім того, як убачається із матеріалів справи, що відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №ВП №42354300, затверджених начальником Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час примусового виконання судового наказу №440/76/14-ц, виданого 24.02.2014 року Буським районним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 січня 2014 року, та на підставі наявних матеріалів виконавчого провадження, де проведені розрахунки заборгованості по аліментах боржника [PERSON] у вказаному проваджені свідчать про наявність у нього заборгованості по вказаних аліментах, зокрема: станом на 31.12.2014 року в розмірі 3515,38 грн., станом на 31.07.2017 року в розмірі 1045,08 грн. Натомість, згодом і дотепер заборгованість у відповідача [PERSON] по сплаті згаданих аліментів на утримання доньки вже відсутня та мала місце переплата з його боку, зокрема: станом на 01.02.2019 року переплата становить 489,63 грн. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Нормою статті 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Системний аналіз норм Сімейного кодексу України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема: для дітей віком від 6 до 18 років на увесь 2024 рік становить 3196 грн. Однак, судом встановлено, що нинішній розмір аліментів на утримання дочки сторін у справі не відповідає дійсному часу та вимогам чинного законодавства, оскільки є нижчим від мінімального розміру аліментів на одну дитину, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року в справі №208/3075/16, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як убачається з наданого позивачкою Договору №101021034 від 09.06.2023, укладеного між нею та ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів» про надання позивачці послуг із навчання доньки [PERSON] у відповідності до програми та навчання плану «Малої Комп`ютерної Академії» строком три роки та оплатити такі послуги згідно Додатку №1 до цього Договору в такому розмірі: 13250 грн. за одне півріччя, тобто 26500 грн. за кожен рік, а всього 79500 грн. за весь час навчання дитини. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є: справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з нормами Сімейного кодексу України розмір аліментів на дітей визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 183) або у твердій грошовій сумі (стаття 184). Аналогічну правову позицію висловила колегія суддів Львівського апеляційного суду в постанові від 10 грудня 2020 року в справі № 439/566/20, зазначивши, що колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру присуджених аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, оскільки розмір аліментів на дітей визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі, чого суд першої інстанції не врахував та не визначив розмір аліментів у відповідності до вимог закону. Разом із тим, суд не погоджується із запереченнями сторони відповідача щодо перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом із народження, оскільки це не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, а існуючий розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] є нижчим від мінімального розміру аліментів на одну дитину, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України та не відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року в справі №715/2073/20, де Суд виснував про те, що зміна сімейного стану сторони, зкрема: народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. За таких обставин, оскільки встановлений судовим наказом Буського районного суду Львівської області від 29.01.2014 року в справі №2-н/440/9/2014 розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на думку суду, не відповідає дійсному часу та вимогам чинного законодавства, оскільки є нижчим від мінімального розміру аліментів на одну дитину, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, а тому з урахуванням усього вищенаведеного, беручи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до переконання про часткове задовлолення заявленого позову про зміну аліментів шляхом збільшення розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень (три тисячі гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] при поданні цієї позовної заяви була звільнена. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial