Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-05 00:00:00

01 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що із відповідачем [PERSON] постійно виникають сварки, непорозуміння і навіть фізичне та психологічне насильство через різні погляди на сімейне життя, втрату взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. А тому просить шлюб просить розірвати. Також зазначає, що у даному шлюбу у сторін народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 07.03.2024 року задоволено клопотання відповідача та надано сторонам у справі термін на примирення, а провадження у справі зупинено. 07 травня 2024 року відновлено провадження та призначено судове засідання у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 12 липня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області за актовим записом №4 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Матеріали справи також містять копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №222399 від 08.08.2023 року стосовно [PERSON] та копію протоколу про адміністративна правопорушення серії ВАВ №758073 від 08.08.2023 року за вчинення [PERSON] правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2, а саме вчинення домашнього насильства психологічного відносно дружини (а.с.14-16). Подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільні інтереси відсутні. Відомостей про примирення сторін у наданий судом строк жодною із сторін не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Позивач у позовній заяві просить судові витрати залишити за нею, а тому суд вирішує не стягнути із відповідача судові витрати.

Outcome: approved