Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована наступним. Заявник зазначає, що він, [PERSON] , [INFO] є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] виданим органом 8029 28.10.2019 року. [PERSON] , [INFO] є його батьком. [INFO] [PERSON] помер, про що Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зроблено відповідний актовий запис № 662. За життя батько уклав шлюб з [PERSON] , про що Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 21 липня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 13. Після смерті [PERSON] , заявник та [PERSON] звернулись до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 11575. Після смерті [PERSON] , заявник звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заявнику було усно повідомлено, що у зв`язку з тим, що він не надав доказів родинних відносин з [PERSON] , а також постійного проживання з померлою однією сім`єю він не зможу отримати свідоцтво про право на спадщину. Отже він не може вважатися спадкоємцем, який на підставі ст.1264 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після [PERSON] , як така особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що вважає себе особою, що прийняла спадщину фактично, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем однією сім`єю до її смерті. Для отримання спадщини мені необхідно встановити факт сумісного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент смерті. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ч. 1\~ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно роз`яснень п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( в редакції до діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023). Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином з 2017 року заявник разом з [PERSON] та [PERSON] стали мешкати однією сім`єю, вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. Вони жили однією родиною, заявник турбувався та доглядав за батьком та його дружиною. Заявник провів поховання [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання однією сім`єю також можуть підтвердити свідки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно роз`яснень викладених у п. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved