Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька, який було пропущено у зв`язку із збройною агресією росії проти України та повномасштабним вторгненням в лютому 2024 року, через, що позивачі тимчасово проживали у західних областях України. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями померлого, однак при зверненні до нотаріальної контори, нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку звернення для спадкування (а.с. 68 74). Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідачка в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог та пояснила, що вона здійснювала догляд за померлим разом із його рідним братом. Представником відповідачки надано відзив на позов у якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки зазначені позивачами обставини не підтверджено відповідними доказами та необізнаність позивачів про смерть їх батька не є поважною причиною пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини (а.с. 169 172). Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав свою позицію викладену у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні позову з викладених у відзиві підстав. Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.10.2023 року (а.с. 80). Позивачі є дітьми померлого, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.02.1987 року, серії [NUMBER] від 30.03.1988 року, серії [NUMBER] від 07.07.1983 року та свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2006 року і серії [NUMBER] від 13.07.2006 року (а.с. 75, 76, 77, 78, 79). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою № 2133/02-31 від 27.10.2023 року державного нотаріуса Боярської державної нотаріальної контори Прокопенка В.М. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 81 82). Листом № 108/02-14 від 19.01.2024 року державного нотаріуса Боярської державної нотаріальної контори Прокопенка В.М. позивачці [PERSON] роз`яснено, що вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 83 84). Постановою № 2103/02-31 від 20.10.2023 року державного нотаріуса Боярської державної нотаріальної контори Прокопенка В.М. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 85 86). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Насамперед, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на усій території України введено воєнний стан, дію якого продовжено. Зокрема, суд визнає вказану обставину загальновідомою, а тому відповідно до частини третьої статті 82 ЦПК України вона не потребує доказування. Проте, суд не приймає до уваги та критично оцінює доводи позивачів про те, що у зв`язку із широкомасштабним вторгненням диких нелюдів на суверенну території Української держави позивачі дійсно залишити постійне місце свого проживання та перебували в західних областях України. При цьому, обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі у заяві не зазначили жодної поважної, об`єктивної, непереборної, істотної причини пропуску ними строку для подання заяви про прийняття спадщини. Викладені у позові доводи позивачів щодо поважності пропуску строку пропуску подання заяв про прийняття спадщини через військові дії, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не є поважними для поновлення строку для подання заяви для прийняття спадщини. Отже, такі факти абсолютно не впливали на об`єктивну можливість вчинення позивачами передбачених законом дій для прийняття спадщини. Також, слід врахувати, що не було припинено роботу нотаріальних контор та міжміського сполучення на територіях підконтрольних українській владі. Крім того, суд враховує правові висновки за якими, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі N 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі N 6- 1486цс15, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц). Як наслідок, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивачі не довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, судом не встановлено існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для кожного із позивачів як спадкоємців на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущено кожним із позивачів без поважних причин, а тому і відсутні підстави для визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. При цьому,\~на підставі\~пункту 2\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із відмовою\~у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачами судового збору слід покласти на кожного із позивачів (а.с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed