Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

В березні 2024 року заступник керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] є громадянкою російської федерації. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 748 від 08.05.2018, відповідач набула право власності на земельну ділянку площею 3,3515 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 7123485300:03:001:0573, яка розташована на території Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманський) Черкаської області. 09.10.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, а саме: [PERSON] передала [PERSON] земельну ділянку площею 3,3515 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0573, розташовану на території Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманського) району Черкаської області, для ведення товарного сільськогопсодарського виробництва; [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку площею 0,0100 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0782, розташовану на території Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманського) району Черкаської області, для ведення товарного сілськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на земельну ділянку 0,0100 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0782, 09.10.2018 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] , набувши право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану в адміністративних межах Попуднянської сільської ради Монастирищенського району (на даний час Уманський) Черкаської області протягом року не виконала покладений на неї ч. 4 ст. 81 ЗК України та ст. 145 ЗК України обов`язок відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення, протягом року, після прийняття у спадщину. Позивач зазначив, що у зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка для ведення особистого товарного сільськогосподарського підлягає конфіскації у громадянки російської федерації [PERSON] на користь держави України. Ухвалою судді від 20.03.2024, відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просить його задовольнити. Представники Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву про розгляд справи їх представника, позов прокуратури підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті "Судова влада" сторінка Монастирищенського районного суду, розділ - оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суд, і суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Судом встановлено, що [PERSON] , після прийняття у спадщину, 08.05.2018 набула право власності на земельну ділянку площею 3,3515 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 7123485300:03:001:0573, яка розташована в адміністративних межах Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманський) району Черкаської області. Згідно договору міни (обмін) земельних ділянок від 09.10.2018 [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, а саме: [PERSON] передала [PERSON] земельну ділянку площею 3,3515 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0573, розташовану на території Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманського) району Черкаської області, для ведення товарного сільськогопсодарського виробництва; [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку площею 0,0100 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0782, розташовану на території Попуднянської сільської ради Монастирищенського (на даний час Уманського) району Черкаської області, для ведення товарного сілськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на земельну ділянку 0,0100 га, кадастровий номер 7123485300:03:001:0782 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2018. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. Статтями 13, 14\~Конституції\~України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1\~Земельного\~кодексу\~України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19\~Земельного\~кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч. 2 ст. 81\~Земельного\~кодексу\~України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 81\~Земельного\~кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини 4 статті 81\~Земельного\~кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 145\~Земельного\~кодексу\~України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст. 125\~Земельного\~кодексу\~України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на спірну земельну ділянку відповідач набув з 08.05.2018 після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак, у подальшому земельну ділянку нею не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 статті 81 Земельного кодексу України. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346\~Цивільного\~кодексу\~України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41\~Конституції\~України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140\~Земельного\~кодексу\~України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку її не відчужив, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348\~ЦК\~України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153\~Земельного\~кодексу\~України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (з 09.10.2018 по час розгляду справи) не відчужила її, тому наявні підстави для їх конфіскації у власність держави. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved