Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-29 00:00:00

21.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 200912,04 грн., набуті нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що позивачка була дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . За рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року, яке набрало законної сили 02.12.2021 року, було визнано протиправними дії Головного УПФ України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року та зобов`язано Головне УПФ України в Хмельницькій області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» № 699 від 01.06.2021 року з врахуванням виплачених сум. Головним УПФ України у Хмельницькій області було здійснено перерахунок пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки № 699 від 01.06.2021 року. Після перерахунку пенсії за судовим рішенням заборгованість становила 200912.04 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на невиплачену пенсію за вислугою років в розмірі 200912.04 грн. Згідно листа від 22.02.2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачці відмовлено у виплаті нарахованих, але не виплачених сум у розмірі 200912.04 грн., оскільки як вважає відповідач вказані суми не входять до складу спадщини, у зв`язку з чим позивачка вважає її право як спадкоємця на отримання сум боргу перед спадкодавцем порушеним, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2024 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22.04.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті. 03.05.2024 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сума коштів не була виплачена [PERSON] через відсутність відповідного фінансування, а позивачка не надала доказів, що вона є єдиною правонаступницею померлого. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, задоволення позову підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] була дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Полонне, Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22.08.1970 року, та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.03.2022 року. Померлий [PERSON] за життя отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року у справі №560/9872/21, яке набрало законної сили 02.12.2021 року, було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» № 699 від 01.06.2021 року з врахуванням виплачених сум. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області було здійснено перерахунок пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки № 699 від 01.06.2021 року у розмірі 200912.04 грн., однак зазначені суми виплачені не були, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема: постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.09.2023 року, виконавчий лист, виданий 28.01.2022 року, лист ГУ ПФУ в Хмельницькій області №2200-0502-8/12474 від 17.02.2023 року щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] 04.08.2022 на підставі заяви позивача Приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. було заведено спадкову справу №92/2022 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та дружина [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого першої черги, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.02.2024 року на заяву [PERSON] про виплату заборгованості по пенсії у сумі 200912,04 грн. та видачу довідки про розмір заборгованості за судовим рішенням від 01.11.2021 року, було підтверджено суми нарахованих, але невиплачених коштів у розмірі 200912,04 грн., але останній відмовлено у виплаті нарахованих, але не виплачених сум, оскільки вказані суми не входять до складу спадщини. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з\~ст. 46 цього ж Закону\~нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 2, 26 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батько і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 200/10269/19-а сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя». Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1\~ст.52 Закону № 1058-IV\~та ч.1\~ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2\~ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець, звернулася до територіального органу Пенсійного фонду зі спливом 6 місяців після смерті пенсіонера [PERSON] , якому не було виплачено недоплачену пенсію у сумі 200912,04 грн., інших членів сім`ї спадкоємця не встановлено і такі до відповідача з вказаного приводу не звертались, а Пенсійний фонд вже після спливу шести місяців після відкриття спадщини відмовився виплатити позивачці зазначені успадковані кошти, а тому сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Тому суд вважає, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, і вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, підтверджені належними і допустимим доказами, та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума 200912,04 грн. пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року, набуті [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2010,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved