Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-09 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що 16.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4928798 про надання споживчого кредиту, відповідно до п.1.3 якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день, строком на 30 днів з датою повернення до 15.11.2021 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши кредит в сумі 20000 гривень 00 копійок шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 15.11.2021 року [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим на підставі п.4.3 кредитного договору його дію було пролонговано, строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. 01 грудня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Фінтраст Україна», було укладено договір факторингу № 01.12/2022-Ф, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором від 16.10.2021 року. Станом на 22.03.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору не сплачена і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 гривень 00 копійок, заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 45600 гривень 00 копійок, а всього - 65600 гривень 00 копійок. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 16.10.2021 року у загальному розмірі 65600 гривень 00 копiйок), інфляційні втрати в розмірі 18630 гривень 40 копійок, три відсотки річних в розмірі 4135 гривень 50 копійок, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2024 року позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до [PERSON] прийнято до розгляду, відкрите провадження у цивільній справі № 233/1814/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовун заяву не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 16.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4928798 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2 якого Товариство зобов`язалось надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.11-15). Згідно п.10.6 договору про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони ТОВ «Авентус Україна» уповноваженою особою Товариства з відтиском печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім в ІТС Товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (а.с.11-15). Договір про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року підписано [PERSON] 16.10.2021 року о 19:01:15 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором A301337 (а.с.11-15). Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) підписано позичальником [PERSON] 16.10.2021 року о 19:01:15 електронним підписом одноразовим ідентифікатором A301337 (а.с.8-10). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року [PERSON] отримав від ТОВ «Авентус Україна» кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день, строком на 30 днів з датою повернення до 15.11.2021 року (а.с.11-15). Пунктом 2.1 договору про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (а.с.11-15). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши кредит в сумі 20000 гривень 00 копійок шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Вей фор пей» №6091-ВП від 07.12.2022 року, зі змісту якої вбачається, що відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17 року (а.с.33-36) за дорученням ТОВ "Авентус Україна" було здійснено успішний переказ коштів на картку клієнта 16.10.2021 року на суму 20000 гривень 00 копійок, картка [NUMBER] , код авторизації 836457, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-23791693 (а.с.31 на звороті). Відповідно до п. 6.1. договору про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, має здійснюватися згідно графіка платежів. ТОВ «Авентус Україна» листом від 16.11.2021 року повідомило [PERSON] про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитом, відповідно до п.4.3.1 кредитного договору строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. До ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» на підставі до укладеного із ТОВ «Авентус Україна» договору факторингу № 01.12/2022-Ф від 01.12.2022 року перейшло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с.46-50), що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-12/2022 від 01 грудня 2022 року (а.с.30). Позивач по справі повідомив відповідача [PERSON] шляхом направлення листа на електронну пошту [INFO] про те, що ТОВ "Авентус Україна" 01 грудня 2022 року відступило право грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» на підставі договору факторингу № 01.12/22-Ф від 01 грудня 2022 року (а.с.17 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, яка оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 4928798 від 16.10.2021 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 гривень 00 копійок, заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 45600 гривень 00 копійок, а всього - 65600 гривень 00 копійок що підтверджується карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) станом на 30.11.2022 року (а.с.19-29). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту та нарахованим процентам повністю або частково відповідачем не спростовано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4928798 від 16.10.2021 року, яка станом на 30.11.2022 року складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 гривень 00 копійок, заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 45600 гривень 00 копійок, а всього - 65600 гривень 00 копійок є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні було запроваджено воєнний стан, який продовжений і триває до теперішнього часу. Віповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку, 3% річних за період часу з 14.02.2022 року по 22.03.2024 року становлять 4135 гривень 50 копійок, інфляційні втрати за період часу з лютого 2022 року по лютий 2024 року - 18630 гривень 40 копійок. Отже, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних у період дії в Україні воєнного стану, що суперечить п.18Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, зважаючи на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (Постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав копію договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року (а.с.42 на звороті-43), звіт від 22 березня 2024 року про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 року від 10 липня 2023 року (а.с.18), копію платіжної інструкції від 22 березня 2024 року № 4025 про перерахування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" адвокату Столітньому М.М. 10000 гривень 00 копійок (а.с.10 на звороті). Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 1810 гривень 50 копійок та витрати на витрати на правничу допомогу у розмірі 7474 гривні 00 копійок слід покласти на відповідача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (74,06%).

Outcome: partial