Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючих документів. Свої вимоги мотивує тим, що при зверненні з заявою про призначення пенсії Головним управління Пенсійного фонду України у Полтавській області їй було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в написані її по батькові в правовстановлюючих документах. Просить встановити факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , заведеної 10.08.1964, диплому серії [NUMBER] , виданого 13.06.1986, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.02.1988, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.1988, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.07.1995. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області надійшли письмові пояснення, просить справу розглядати за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до копії паспорта заявника [PERSON] народилась [INFO] в с.Йосиповичі Стрийського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження заявника, [PERSON] народилась [INFO] в с.Йосиповичі Стрийського району Львівської області (свідоцтво серії [NUMBER] ). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 11 лютого 1988 року уклала шлюб з [PERSON] , отримала після одруження прізвище « [PERSON] ». Згідно диплому серії [NUMBER] , виданого 13.06.1986 вбачається, що [PERSON] в 1986 році закінчила Львівського ордену Леніна політехнічного інституту ім. Ленінського комсомолу. 10 серпня 1988 року заведена трудова книжка [NUMBER] , на ім`я [PERSON] . В подальшому прізвище виправлено на « [PERSON] ». Крім того, в свідоцтві про народження доньки заявника [PERSON] серії [NUMBER] , матір`ю зазначено [PERSON] . Наведене свідчить про наявність розбіжностей у написанні по батькові заявника, які ставлять під сумнів, належність їй правовстановлюючих документів, та позбавляє її можливості підтвердити трудовий стаж. Таким чином, як встановлено у ході розгляду справи, заявнику підтвердження факту належності правовстановлюючих документів необхідне для реалізації свого права на оформлення пенсії за віком. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у правовстановлюючих документах унеможливлюють використання заявником цих документів для реалізації свого права, надані заявником докази на підтвердження факту належності цих документів у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved