Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов вмотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2016 року. В шлюбі народився син [PERSON] [INFO] . У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спір щодо місця проживання сина відсутній. Жодних підстав для збереження шлюбу позивач не вбачає, наміру зберегти сім`ю не має. Відповідач 11 квітня 2024 року у судовому засіданні заявив клопотання про надання сторонам строку на примирення тривалістю 6 місяців. Ухвалою від 11 квітня 2024 [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення два місяці. Ухвалою суду від 11.06.2024 року провадження у справі відновлено. Позивач в судовому засіданні зазначила, що примирення із відповідачем не можливе, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засідання заперечив щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2016 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,\~ актовий запис № 1768. В шлюбі в сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторонам було надано строк для примирення, але примирення не досягнуто, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що судом вжито заходів для примирення сторін, сторони не підтримують шлюбних стосунків та не зберегли сім`ю, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved