Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-28 00:00:00

Узагальнені доводи позивача. 20.09.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував наступними обставинами. 04.07.2023 року на загальних зборах учасників ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс», на яких позивач не був присутній, було прийняте рішення про припинення повноважень директора товариства. Згідно протоколу Загальних зборів № 04/07/23 від 04.07.2023 року, вбачається що [PERSON] був присутній і від нього надійшла заява про звільнення його з посади директора, хоча жодної заяви позивач учасникам загальних зборів ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» не подавав. На підстави цієї заяви загальними зборами ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» було прийняте рішення про припинення повноважень директора Товариства [PERSON] з 05.07. 2023 року, виплату премії в розмірі двох посадових окладів, а також обрання на посаду директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» [PERSON] з 06.07.2023 року. 05.07.2023 року позивач отримав копію протоколу №04/04/23 від 04.07.2023 року загальних зборів учасників ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс», та у той же день інспектором з кадрів було складено наказ №23-к від 05.07.2023 року про звільнення [PERSON] за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, виплату компенсації за 34 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки, премію у розмірі 2 посадових окладів, згідно протоколу. 06.07.2023 року працівниками ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» до трудової книжки [PERSON] внесено запис про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі Наказу №23-к від 05.07.2023 року. Позивач погоджується зі звільненням його з посади директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс», але не погоджується з підставою такого звільнення. 05.07.3023 року повторно відбулись загальні збори учасників Товариства, на яких складено протокол № 05/07/23 від 05 липня 2023 року. 06.07.2023 року ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» видало наказ №26-к, підписаний новим директором [PERSON] в якому зазначено, що наказ №23-к від 05.07.2023 року про звільнення [PERSON] є недійсним. Того ж дня ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» видано наказ №27-к про звільнення [PERSON] , за підписом нового директора [PERSON] в якому вказано підставою звільнення припинення повноважень директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» №05/07/2023 від 05.07.2023 року та який не містить положень про виплату позивачу премій у розмірі двох посадових окладів. Після звільнення 13.07.2023 року позивачу було виплачено компенсацію за 34 дні щорічної основної відпустки, виплату заробітної плати за останній місяць роботи у загальній сумі 83 803,91 грн. Позивач вважає, що його звільнення відбулось з підстави, передбаченої п.5 ст.41 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб. У зв`язку із звільненням за вказаною обставиною він має право на отримання вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України, у якій зазначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Проте відповідач, здійснюючи розрахунок при звільненні таке нарахування не здійснив та вихідну допомогу позивачу не виплатив. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні у розмірі 347 156,55 гривень, а також середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги, розрахований за 50 робочих днів за період з 06.07.2023 року по 14.09.2023 року, у розмірі 128 576,50 гривень. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові, наголошував, що підставою для звільнення позивача з посади є протокол загальних зборів учасників товариства. Узагальнені доводи відповідача. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що протокол загальних зборів учасників товариства породжує між позивачем та відповідачем корпоративні відносини, який в свою чергу, є підставою для припинення трудових відносин між ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» та директором, як працівником. Позивач власноруч здійснив запис у своїй трудовій книжці про звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України та видав наказ про звільнення, чим і створив умови для звернення до суду, і що свідчить про його обізнаність та волевиявлення звільнитись саме на цій підставі. Позивач не вимагав у ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» змінити запис у трудовій книжці та не оскаржує правові підстави свого звільнення, що свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо підстав звільнення позивача. Наказом № 26-к від 06.07.2023 року про звільнення [PERSON] , не змінювалась сама правова підстава звільнення, а був скасований наказ № 23-к від 05.07.2023 року, в якому було передбачене нарахування позивачу премії в розмірі двох посадових окладів. У судовому засіданні представник відповідача категорично заперечував, що позивача було звільнено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки підставою звільнення була угода сторін. Встановлені судом обставини. Наказом № 3к від 31.01.2020 року позивача прийнято на посаду директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс», що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 16). 05.07.2023 року загальні збори учасників ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» прийняли рішення про припинення повноваження директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» [PERSON] з 05.07.2023 року та обрання на посаду директора [PERSON] , що підтверджується протоколом №05/07/23 від 05.07.2023 року. Підстави звільнення позивача в протоколі не зазначені (а.с. 75). Зазначене рішення стало підставою для внесення змін до установчих документів ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 28). 05.07.2023 року за підписом позивача як директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» був виданий наказ № 23-к про припинення виконання обов`язків директора з 06.07.2023 року у зв`язку зі звільненням за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 19). На підставі вказаного наказу позивачем як директором ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» було внесено запис в трудову книжку про його звільнення з посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 16). 06.07.2023 року за підписом нового директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» Т.Журавель видано два накази: 1) № 26-К «Про визнання недійсним наказу», яким визнано недійсним наказ № 23-к від 05.07.2023 рок (а.с. 20); 2) № 27-К «Про звільнення [PERSON] », яким припинено повноваження Директора ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» з 06.07.2023 року у зв`язку з рішенням загальних зборів учасників ТОВ «УК «Юкрейніан Сіті Сервіс» (а.с. 21). Таким чином, встановлено, що трудовий договір між сторонами припинено без визначення правових підстав, оскільки наказ № 23-к від 05.07.2023 року, у якому зазначено підстави звільнення позивача, визнано недійсним в цілому наказом № 26-К від 06.07.2023 року, у якому підстави звільнення не зазначено. Оцінка суду. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд зауважує наступне. Правовідносини з приводу виплати вихідної допомоги та строків її виплати врегульовані нормами трудового законодавства, тобто спір є трудовим. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, Зазначений строк звернення до суду позивачем дотримано. Основним предметом трудового спору, який виник між сторонами є право позивача на отримання вихідної допомоги при звільненні, а вимога про стягнення середнього заробітку є похідною від вимоги про стягнення вихідної допомоги. Норми ст. 44 КЗпП України передбачають право працівника на отримання вихідної допомоги в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток у випадку припинення трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, який передбачає припинення трудового договору у випадку припинення повноважень посадових осіб. Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи, у зв`язку з чим вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачується працівникові при звільненні, оскільки її розмір пов`язаний не з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Таким чином визначальним для вирішення трудового спору щодо права працівника на отримання вихідної допомоги при звільненні є підстава звільнення. Підставою для нарахування та виплати вихідної допомоги є наказ про звільнення, який може бути складений у довільній формі або за типовою формою № П-4, затвердженою Наказом Держкомстата України від 05.12.08 р. № 489 та який має містити підстави звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП України. Крім того, підстава звільнення зазначається у трудовій книжці, у якій здійснюється записи про причини звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р.за № 110). Як встановлено судом, між сторонами існує реальний спір щодо підстав припинення трудового договору: позивач вважає, що його звільнено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з припиненням його повноважень директора, а відповідач вважає, що позивача звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Спір щодо підстав звільнення (припинення трудового договору) є різновидом трудових спорів, який не вирішено до звернення позивача до суду з позовом про стягнення вихідної допомоги. А визначення підстави звільнення є правом та обов`язком роботодавця, а не суду. При вирішенні цієї справи суд не вправі надавати правову оцінку підставам звільнення позивача, оскільки це не є предметом спору. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Позивач як на підстави позову, посилається на обставини свого звільнення, проте, предметом позову не зазначив вимогу щодо підстав звільнення. До вирішення судом спору між сторонами щодо підстав звільнення позивача, вимога про стягнення вихідної допомоги при звільненні заявлена передчасно та задоволенню не підлягає у зв`язку з обрання позивачем неналежного способу захисту права. Також з вказаної підстави не підлягає задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за затримку виплати, яка є похідною від вимоги про стягнення вихідної допомоги. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду, яка зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від: виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами; змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа; характеру його порушення, невизнання або оспорення. Суд приймає до уваги, що стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за затримку її виплати як вид судового захисту передбачено трудовим законодавством, проте у даному випадку вирішення спору залежить від вирішення між сторонами наявного між ними спору про підстави звільнення позивача, адже саме обставинами щодо підстав звільнення позивача обґрунтовано позов та відзив на позов. Отже обраний позивачем спосіб захисту права на отримання вихідної допомоги не відповідає змісту невизнаного права та характеру його невизнання. Судові витрати Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодованню у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed