Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Билень Т.Я. від імені та в інтересах позивача звернувся до Личаківського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача та користь позивача заборгованість за договорами позик від 01 грудня 2017 року, 30 травня 2018 року, 03 січня 2018 року, 02 січня 2020 року та договорами поруки від 02 травня 2018 року, 02 січня 2020 року, яка станом на 01 січня 2023 року становить 255\~440\~021,88 грн, що в еквіваленті до дол.США за офіційним курсом НБУ станом 01 січня 2023 року (36,57 грн) становить 6\~984\~960,95 дол США, покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22 червня 2023 року справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому\~статтею 31\~цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України). \~ \~ \~ \~На підставі\~ протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В. Суддя ухвалою від 19 липня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року заяву сторони позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року заяву сторони позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено шляхом накладення арешту на належне на паві власності відповідачу нерухоме майно. З дотримання\~вимог ст.49\~ЦПК України\~позивач скористався\~правом на\~зменшення позовних\~вимог,\~що прийнято\~судом,\~та остаточно\~просить стягнути\~заборгованість за\~договорами позик\~від 01\~грудня 2017\~року,\~30\~травня 2018\~року,\~03\~січня 2019\~(2018\~року) та договором поруки від 02 травня 2018 року, що станом на 01 січня 2023 року становить 228\~065\~222,37 грн, що в еквіваленті до долару США за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2023 року (36,57 грн) становить 6\~236\~402,033 доларів США. Суд ухвалою від 16 лютого 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання, закрив підготовче засідання з призначенням справи до судового розгляду. Суд ухвалою від 22 травня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання, відмовив у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження у справі на підставі ч.3 ст.210 ЦПК України з огляду на таке. Як регламентовано ч.3 ст.210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених\~пунктами 1-3,\~4-1\~частини першої статті 251 та\~пунктами 1-3 частини першої статті 252\~цього Кодексу. Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі - п.6 ч.1\~ст.251 ЦПК України.\~ Представником відповідача 21 травня 2024 року подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду іншої цивільної справи № 464/4060/24 (долучено ухвалу про відкриття провадження у справі від 16 травня 2024 року) після постановлення 02 травня 2024 року протокольної ухвали про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, як цього вимагає положення ст.241 ЦПК України, що свідчить про відсутність правового підґрунтя для такого зупинення справи. До того ж відповідач з 18 вересня 2023 року ще під час підготовчого провадження користувався професійною правничою допомогою адвоката та відповідно мав достатньо часу для подання інших позовів, подання клопотання про зупинення провадження у даній справі по спливу 7 місяців після обізнаності про вимог позивача про стягнення заборгованості розцінюється судом як зловживання процесуальними правами та намаганням затягувати вирішення спору. Також суд акцентує, що сама по собі ухвала Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2024 року про відкриття провадження у справі про визнання недійсним договору позики не свідчить взаємопов`язаність із вимогами у даній справі за договорами позик від 01 грудня 2017 року, 30 травня 2018 року, 03 січня 2019 року. Суд ухвалою від 22 травня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, залишив заяву представника відповідача без розгляду з таких мотивів. З підстав, зазначених у ст.ст.36, 37 і 38 ЦПК України, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи (ч.2 ст.39 ЦПК України). За змістом ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути мотивований і заявлений протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. У сили приписів ч.2 ст.126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У порядку ч.4\~ст.263\~ЦПК України при застосуванні норм права суд ураховує висновок Верховного Суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 495/11830/18, за яким у разі подання заяви про відвід судді з порушенням процесуальних строків вона має бути залишена без розгляду. Представником відповідача 22 травня 2024 року подано клопотання про відвід судді з підстав непогодження із процесуальними рішеннями під час розгляду справи після постановлення 02 травня 2024 року протокольної ухвали про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, як цього вимагає положення ст.241 ЦПК України. Таким чином заява про відвід судді подана з пропуском установленого ЦПК України строку, а у заяві про відвід представник відповідача не обґрунтував наявність виняткових випадків для заявлення відводу і дотримання встановленого порядку заявлення відводу у такому випадку. При розгляді справи у суді у відповідності до заяв по суті спору та письмових пояснень: представник позов підтримав, а відповідач та його представник просили у такому відмовити за невідповідністю вимогам чинного законодавства та необґрунтованістю вимог належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами. Щодо тверджень представника позивача про відсутність зазначення в ордері адвоката відповідача ідентифікуючих ознак посвідчення адвоката, то суд бере до уваги, що ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року\~«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України, вимоги до якого визначені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року за № 41 (з подальшими змінами). Даним Положенням передбачено, що реквізити\~12.1,\~12.5\~(крім номера посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане),\~12.6,\~12.7,\~12.8\~генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці, чим спростовуються доводи представника позивача щодо відсутності у неї можливості на внесення таких відомостей. Водночас сам по собі факт відсутності в ордері даних в частині виключно посвідчення адвоката є формальним та безумовно не зумовлює відсутність повноважень адвоката як представника учасника справи. Третя особа у судове засідання не з`явився, просить розглядати справу у його відсутності, що у відповідності до ст.223 ЦПК України не перешкоджає такому розгляду. Вирішуючи спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке. Як унормовано ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України). У відповідності до ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. За сформованою позицією Верховного Суду у постановах від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13, від 27 січня 2021 року у справі № 607/16163/19, від 23 листопада 2022 року у справі № 208/6630/19 принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За приписами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.ст.1047, 1049 ЦК України). Між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) 01 грудня 2017 року укладено договір позики, за яким позикодавець передав у власність, а позичальник отримав у власність, до моменту підписання цього договору грошові кошти в сумі 1 384\~650,00 грн, що за офіційним курсом НБУ (1 долар США = 27,15 грн) на день підписання цього договору в еквіваленті складає 51\~000,00 доларів США, і зобов`язаний повернути гроші до 31 січня 2018 року без нарахування процентів. Сторонами у договорі обумовлено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 31 січня 2018 року включно) позикодавець вправі буде пред`являти цей договір до стягнення в строки і у порядку, що передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, та 3 % річних (ст.625 ЦК України) за весь час прострочення виконання зобов`язання. Додатковою угодою № 1 до договору позики від 01 грудня 2017 року, укладеною 31 січня 2018 року між цими ж сторонами, збільшено розмір позики до 1\~682\~100,00 грн, що в еквіваленті складає 60\~075,00 доларів США та дати повернення таких коштів до 31 грудня 2018 року. Між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) 30 травня 2018 року укладено договір позики, за яким позикодавець передав у власність, а позичальник отримав у власність, до моменту підписання цього договору грошові кошти в сумі 1\~449\~802,80 грн, що за офіційним курсом НБУ (1 долар США = 26,10 грн) на день підписання цього договору в еквіваленті складає 55548,00 доларів США, і зобов`язаний повернути гроші до 30 листопада 2018 року без нарахування процентів. Сторонами у договорі обумовлено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 30 листопада 2018 року включно) позикодавець вправі буде пред`являти цей договір до стягнення в строки і у порядку, що передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, пені в розмірі 4% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання та 3 % річних (ст.625 ЦК України) за весь час прострочення виконання зобов`язання. За цим договором позикодавець та позичальник,

Outcome: approved