Jurisdiction: civil
Date: 2024-06-06 00:00:00

07 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2016 року №2820/2016у сумі 93444,38 грн., а також судовий збір у сумі 2270,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у сумі 9344,43 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02 серпня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений Договір № 2820/2016, за яким відповідачу були надані кошти у сумі 424379,03 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 01 серпня 2023 року. Кредит був наданий на придбання транспортного засобу марки KIA, модель SPORTAGE, дата випуску 2016, № кузову [NUMBER] , 1591 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] . Розмір щомісячного платежу становить 8479,00 грн., відповідно до встановленого Графіку платежів. За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Договору процентної ставки, але не менше десяти гривень за кожен день прострочення. 02 серпня 2016 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений договір застави за № 2820/2016, предметом якого є рухоме майно, а саме: автомобіль марки KIA, модель SPORTAGE, дата випуску 2016, № кузову [NUMBER] , 1591 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Крім цього,\~взабезпечення повернення кредиту 02 серпня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 2820/2016/2, яким передбачено, що [PERSON] виступила поручителем за виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором. 12 березня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено нотаріальний напис, зареєстрований в реєстрі за № 386, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб за договором застави. Предмет застави державним виконавцем було реалізовано, водночас суми від реалізації майна виявилося недостатньо для погашення повної суми заборгованості за Кредитним договором від 02 серпня 2016 року № 2820/2016. У зв`язку з непогашенням відповідачем заборгованості по кредиту в порядку передбаченому договором, несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на 18 червня 2021 року складає 93444,38 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу по кредиту 91444,38 грн.; понесені банком судові витрати 2000,00 грн. В зв`язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку не сплачений залишок простроченої заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. 20 грудня 2022 року судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі правонаступника позивача товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». У встановлений законом строк від представника відповідача [PERSON] адвоката Клюєвої І.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, з огляду на яку просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просить застосувати строки позовної давності. В обґрунтування зазначила, що позивачем звернуто стягнення на предмет застави. Водночас, сума отримана від реалізації не покрила повної суми боргу, вказаної у нотаріальному написі. Право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. 20 березня 2018 року № 386 звернуто стягнення на заставлене майно відповідача з метою погашення заборгованості по Кредитному договору від 02 серпня 2016 року №2820/16, у тому числі заборгованості по тілу кредиту, яка складала 380015,52 грн. Таким чином, вчинення виконавчого напису свідчить про заявлення позивачем вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за тілом кредиту, в зв`язку з чим після 20 березня 2018 року відсотки по Кредиту не нараховуються. До того ж, позивачем порушено вимоги п. 3.3, 3.4, 3.7 Кредитного договору оскільки самовільно, раніше, ніж це передбачено договором, змінена процентна ставка. Крім цього, вказав, що з огляду на розрахунок, що міститься в матеріалах справи останній платіж за тіло кредитом по Кредитному договору був у вересні 2017 року, останній платіж за відсотками був у жовтні 2017 року, таким чином за вимогами Позивача, які виникли до 01 вересня 2018 року строки позовної давності станом на сьогодні сплинули. В зв`язку з цим, просить застосувати строк позовної давності. Також, посилаючись на положення частини 4 статті 559 ЦК України, звертала увагу на те, що закінчився строк, встановлений договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, оскільки кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Щодо витрат на правничу допомогу, вважає витрати не підтверджені належним чином та є завищеними, оскільки справа не складна. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивач не надав договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт до нього. Докази оплати за ним також відсутні. В матеріалах справи перша та остання сторінка договору, з яких не зрозуміло яка робота виконувалася, її обсяг та вартість роботи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Як вбачається зі змісту заяви про залучення правонаступника просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, виклик відповідача здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 02 серпня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №2820/2016, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 424379,03 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних, строком до 01 серпня 2023 року. Відповідно до пункту 4.1.1 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами (далі ануїтетний платіж) протягом всього строку кредитування (п.2.1), не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. Банк у випадках, передбачених пунктом 2.10 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника (пункт 4.9 Кредитного договору). Факт отримання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 424379,03 грн. підтверджується меморіальними ордерами від 03 серпня 2016 року № 37008376 та 37008490 (а.с. 9,10), копією виписки по особовому рахунку за період з 02 серпня 2016 року по 18 червня 2021 року (а.с.11-23). Сторонами були узгоджені при підписанні Кредитного договору його умови, графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обслуговування загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, про що свідчить власний [PERSON] (а.с. 24-25). За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Договору процентної ставки, але не менше десяти гривень за кожен день прострочення (пункт 5.1 Договору). Для забезпечення повернення кредиту 02 серпня 2016 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений договір застави зареєстрований за №727, предметом якого є рухоме майно, а саме: автомобіль марки KIA, модель SPORTAGE, дата випуску 2016, № кузову [NUMBER] , 1591 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Статтею 572\~ЦК України\~визначено,\~що в\~силу застави\~кредитор (заставодержатель)\~має право\~у разі\~невиконання боржником\~(заставодавцем)\~зобов`язання,\~забезпеченого заставою,\~одержати задоволення\~за рахунок\~заставленого майна\~переважно перед\~іншими кредиторами\~цього боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~законом (право\~застави). Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу» (далі Закон) за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статей 20, 21 цього Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах). Відповідно до пункту 1 частини 1 статі 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом відноситься до позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Пунктом 3.14 договору застави передбачено право Заставодержателя у випадку невиконання Заставодавцем зобов`язань за кредитним договором достроково звернути стягнення на Предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього Договору та за рахунок вирученої від реалізації Предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних із зверненням стягнення і реалізації Предмета застави. Розділ 5 Договору застави транспортного засобу від 02 серпня 2016 року, регулює порядок звернення стягнення, визначає наступне. Згідно з пунктом 5.3 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється: у судовому порядку за рішенням третейського суду; у позасудовому порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вибір способу звернення стягнення, здійснюється Заставодержателем на його розсуд (пункт 5.4 Договору застави). Тобто, банк самостійно обирає в який спосіб звернути стягнення на майно в судовий чи позасудовий. 12 березня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. був вчинений виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 386, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб автомобіль марки\~KIA,\~модель SPORTAGE,\~дата випуску\~2016,\~№ кузову\~ [NUMBER] ,\~1591\~куб.см,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~колір \~сірийза договором застави від 02 серпня 2016 року (а.с. 41). За розрахунком коштів отримані від реалізації вказаного транспортного засобу, пропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Кредобанк», станом на 02 березня 2018 року за період з 01 жовтня 2017 року по 02 березня 2018 року у розмірі: 380015,52 грн. неповернута сума кредиту станом на 02 березня 2018 року; 38593,06 грн. прострочені відсотки станом на 02 березня 2018 року; 5299,66 грн. станом на 02 березня 2018 року заборгованість по пені за період з 03 березня 2017 року по 02 березня 2018 року; 2000,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 425908,24 грн. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження № 56241551 від 20 квітня 2018 року виконавчий напис перебував на виконанні приватного виконавця Баришнікова А.Д., яким було у встановленому законом порядку реалізовано предмет застави шляхом продажу на електронних торгах (а.с. 43-49). Кошти, які надійшли Банку від реалізації майна, становлять 332490,00 грн. Разом з тим сума від реалізації майна виявилася недостатньою для погашення повної суми заборгованості за Кредитним договором від 02 серпня 2016 року №№ 2820/2016. Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. 02 листопада 2020 року винесено постанову про закриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий напис нотаріуса щодо звернення стягнення на транспортний засіб виконаний (а.с. 49-50). Як вбачається із розрахунку, з урахуванням вартості реалізованого предмета застави, заборгованість станом на 18 червня 2021 року складає 93444,38 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу по кредиту 91444,38 грн; понесені банком судові витрати - 2000,00 грн. (а.с. 7-8). Аналізуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що з моменту вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом, а саме 20.03.2018 року, було достроково стягнуто весь розмір заборгованості за кредитним договором та визначено суму заборгованості. В подальшому цей виконавчий напис перебував на виконанні у приватного виконавця, яким були вчинені виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документа. Після звернення стягнення на авто боржника, заборгованість склала: по сплаті основного боргу по кредиту 91444,38 грн; понесені банком судові витрати - 2000,00 грн. (а.с. 7-8). 02 листопада 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження. З позовом АТ «Кредобанк» звернулось 01.09.2021 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на вищезазначене, суд критично сприймає твердження представника відповідача щодо строків позовної давності стосовно тіла кредиту, останнього платежу за тілом кредиту, нарахування відсотків, оскільки розмір боргу був визначений приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, відповідно до вищезазначених норм ЦК України, заборгованість, яка складається: із заборгованості по сплаті основного боргу по кредиту у сумі 91444,38 грн та понесених банком судових витрат у сумі - 2000,00 грн., підлягає стягненню на користь позивача. Крім цього,\~зметою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 серпня 2016 року був укладений договір поруки № 2820/2016/2 (далі Договір поруки), яким передбачено, що [PERSON] виступила поручителем за виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором (а.с. 30). Відповідно до пункту 1 вказаного договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 2820/2016 від 02 серпня 2016 року. Пунктом 2.6 Договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Згідно зі змістом статті 553 ЦК України за договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною 1\~та 2\~статті 554\~ЦК України\~визначено,\~що у\~разі порушення\~боржником зобов`язання,\~забезпеченого порукою,\~боржник і\~поручитель відповідають\~перед кредитором\~як солідарні\~боржники,\~якщо договором\~поруки не\~встановлено додаткову\~(субсидіарну)\~відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тобто, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. Враховуючи вимоги частини 4 статті 559 ЦК України вимоги до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичним платежами) або з дня, встановленого кредитом для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною 2 статті 1050 ЦК України або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі від 21 січня 2021 року № 761/19619/14-ц. З огляду на матеріали справи позивач у встановлений законом строк з позовом до поручителя не звернувся, з огляду на що договір поруки вважається припиненим. За таких обставин, слід дійти висновку, що позов в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом з [PERSON] , як з поручителя, не підлягає задоволенню. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, враховуючи, що порука на час звернення до суду з позовом припинена, то, відповідно до положень статей 625, 1049, 1054 ЦК України, позов підлягає задоволенню частково. Підлягає стягненню заборгованість з відповідача [PERSON] станом на 18 червня 2021 року, яка складає 93418,24 грн., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу по кредиту 91418,24 грн.; понесені банком судові витрати - 2000,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2270,00 грн.. Щодо вимоги представника про стягнення витрат на правничу допомогу, то. представник позивача просить сягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 9344,43 грн. Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Разом з тим суд враховує, що при вирішенні питання щодо компенсації витрат в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України, слід враховувати необґрунтованість дій позивача, ступінь їх неправомірності та його вини, безпідставність позову, докази та обставини, якими позивач обґрунтовував позов, та докази і обставини, які були повідомленні відповідачем в спростування позовних вимог, дії позивача після отримання доводів відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Понесені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. (Правові позиції Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16,, від 15 квітня 2020року №199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, які змушений був здійснити позивач, внаслідок дій відповідача, до матеріалів справи надано копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», який складається із одного аркуша, на лицевій стороні якого міститься розділ «визначення термінів», а на зворотній стороні контактні дані, реквізити та підписи сторін. Зазначена копія не містить відомостей, що стосуються безпосередньо витрат на правову допомогу, розрахунку їх вартості, підтвердження їх виконання. Подана копія документу не може бути належним доказом, який підтверджує понесені витрати. Враховуючи викладене, оскільки позивачем витрати на правову допомогу не підтверджені належним чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо їх стягнення через недоведеність.

Outcome: partial